89 
Da jeg i Aaret 1834, fortæller han videre, kom 
gjennem Haslidalen for at slaa ind paa Vejen over Briinig 
til Luzern til den schweiziske Naturforskerforsamling, mødte 
"jeg en Brændehugger fra Meiringen. Vi gik et Stykke 
sammen, og jeg indlod mig i Samtale med ham. Da 
han saa, at jeg paa Vejen undersøgte en Granitblok, 
som stammede fra Grimsel, sagde han: »Der findes her 
mange saadanne Stene, men de komme alle langt borte 
fra, fra Grimsel; thi det er Geisberger.« (Dette er der 
Navnet paa Granit). Paa mit Spørgsmaal om, hvor- 
ledes han troede, at disse Blokke vare komne derhen, 
svarede han uden at tøve: »Grimselgletscheren har ført 
dem herhen og afsat dem paa begge Sider af Dalen; thi 
denne Gletscher har tidligere strakt sig helt hen til Byen 
Bern. Vandet havde ikke kunnet afsætte disse Blokke 
saa højt over Dalbunden uden at fylde Søerne.» (Han 
mente Brienzer- og Thuner-Sø). — Den gode Mand, 
vedbliver v. Charpentier, havde vel næppe nogen 
Anelse om, at jeg havde et Papir i Lommen, hvorpaa 
netop denne Theori var nærmere udviklet, og at jeg stod 
i Begreb med at foredrage den for Naturforskerforsamlingen 
i Luzern. 
Vi ville forbigaa flere lignende Møder, som v. Char - 
pentier omtaler, og endnu engang vende tilbage til 
Bagniendalen. 
Bagniendalen er en Sidedal af Rhonedalen, som 
gjennemstrømmes af Drance; den har 11 Landsbyer med 
henimod 4000 Indbyggere. I den øverste Del af Dalen 
er der et Pas mellem Bjergene Mont Voisin og Mont 
Pleureur; hen over sidstnævnte strækker en Gletscher 
sig, Glacier de Getroz. Allerede engang, i Aaret 1595, 
havde denne Gletscher bragt den største Fordærvelse 
