91 
Schweiz i Aaret 1821 i en Afhandling, som bestaaer af 
to Dele, der tilsyneladende føre til møodsatte Opfattelser. 
I den første Del beviser han nemlig, at Gletscherne i en 
Tid, til hvilken de historiske Efterretninger gaa tilbage, 
have havt en ringere Udstrækning end nutildags, og at 
de først i de sidste 800 Aar efterhaanden have naaet 
deres nuværende Størrelse. 
Han drager denne Slutning af Beretninger i de 
schweiziske Krønniker og de gamle Arkiver, der godtgjøre, 
at der tidligere har været Veje, Alpepasser, Broer, Kapeller, 
Græsgange og Skove paa Steder, som nu ere bedækkede 
med Gletscheris; endvidere af Vinstokkens, Valnødde- 
og. Kirsebærtræets tidligere Udbredning. To og tyve 
herhenhørende bestemte Kjendsgjerninger, "som han an- 
fører, finde desuden endnu en Bekræftelse i Folkesagnene 
og i Betydningen af mange Egnes Stednavne. 
I Modsætning til disse Vidnesbyrd fra den nyere 
historiske-Tid for, at Klimaet tidligere har været varmere, 
og at Gletscherne have havt en mindre Udstrækning, 
viser han i den anden Del af sin Afhandling, at Glet- 
scherne derimod i en endnu tidligere Tid, i en Tid, til 
hvilken Historien ikke gaaer tilbage, have havt en be- 
tydelig større Udstrækning end nu til Dags. Ogsaa herfor 
anfører han Dokumenter, men Dokumenter i Naturen, 
visse Spor, som Gletscherne have efterladt, da de trak 
sig tilbage, og ved Hjælp af hvilke han kommer til den 
Slutning, at Gletscherne tidligere have bestaaet langt neden 
for deres nuværende Grændse. Til disse Spor høre især 
Gletscherslibningerne, Grusvoldene eller Morænerne til- 
ligemed de spredte Blokke, som afsættes i mang- 
foldige ejendommelige Stillinger, naar  Gletscherne 
trække sig hurtig tilbage. Tidspunktet for denne 
