93 
udtalt sin Overbevisning om, at hele Wallis engang 
havde været optaget af en mægtig Gletscher, der strakte 
sig hen til Jura, og som havde bragt de Blokke derhen, 
som stammede fra Alperne. Charpentier tilføjer den 
Bemærkning: »Naar jeg tidligere havde holdt Gemse- 
jægeren Perraudins Forsikring om en Gletscher, der 
strakte sig til Martigny, for utrolig og ikke Eftertanke 
værd, saa syntes mig Forestillingen om en Gletscher, der 
var 60 Mile lang og ikke alene skulde have opfyldt hele. 
Wallis, men ogsaa Rummet mellem Alperne og Jura, at 
være fuldkommen Daarskab. » 
Han var imidlertid nu bleven ansporet til selv at 
undersøge Sagen, og denne Undersøgelse, der blev fore- 
taget i den Hensigt at modbevise, førte ham snart til 
Overbevisningen om Rigtigheden af den Lære, der i Be- 
gyndelsen syntes ham saa forvoven, og som han nu blev 
i Stand til med Sikkerhed at begrunde. Allerede i 
Aaret 1834 meddelte Charpentier Naturforskerfor- 
samlingen i Luzern sine Tanker herom, og i 1841 ud- 
kom hans store Værk: Om Gletscherne og de erratiske 
Dannelser i Rhonedalen (Essai sur les glaciers et le 
terrain erratique du bassin du Rhéåne). Ved dette AÅr- 
bejde blev Charpentier den egenlige Grundlægger af 
den Lære, som var antydet og forberedt af Venetz. 
Da Læren om Vandreblokkenes Transport ved forhen- 
værende Gletschere af uhyre Udstrækning har mødt be- 
stemt Modsigelse, vil det maaske ikke være overflødigt 
at bemærke, at Johann v: Charpentier, en Broder 
til Bjergværksbestyreren Toussaint v. Charpentier, 
der døde i Breslau 1847, var en af de samvittigheds- 
fuldeste Naturforskere, som var fremmed for alt Svær- 
meri, og som nøje støttede sin Lære til hvad han havde 
