94 
iagttaget. Han var tillige en sjelden mangesidig Mand, 
som ikke mindre har gjort sig fortjent af Mineralogien, 
Botaniken og Zoologien end af Bjergværksdriften og Salt- 
værksvæsnet i Schweiz; han samlede ivrig paa Planter, 
af hvilke han opdagede mange nye i Schweiz, saavel som 
paa Land- og Ferskvands-Skaldyr, hvoraf han besad en af 
de rigeste Samlinger. Som den fordringsløseste og elsk- 
værdigste Karakter var han agtet og elsket af alle, der 
kjendte ham. Regeringen i Wallis har til Minde om hans 
Fortjenester skjænket ham en af de største erratiske 
Blokke og ladet hans Navn indgrave deri, og Oswald 
Heer helliger ham endogsaa et Digt i sin »Urwelt der 
Schweiz». ' | 
Førend det omtalte andet Værk udkom, havde den 
Venetz-Charpentier'ske Lære dog allerede udbredt 
sig videre. To unge Naturforskere og Venner, Louis 
Agassiz og KarlSchimper, vare i Aaret 1836 blevne 
optagne i Charpentiers gjæstfrie Hus og indviede i de 
nye Undersøgelser. Begge sluttede sig snart til Char- 
pentiers Lære, ja de mente at maatte gaa endnu 
videre, idet de ikke indskrænkede sig til at antage en 
Tid, i hvilken der dannedes mægtige Gletschere paa 
Schweizer-Alperne, men troede paa en Kuldeperiode, en 
Istid i Ordets fuldkomneste Betydning, som håvde be- 
gravet hele Jorden under Sne og Is. De tænkte herved 
paa Vandreblokkene og andre Fremtoninger i det nord- 
lige Evropa og Asien, som sædvanlig tilskrives Synd- 
floden, saavel som især påa de Mammutdyr og Næse- 
horn, som i umindelige Tider have ligget velbeholdne- 
begravede i Sibiriens frosne Dynd. De knyttede deres 
Anskuelse til den Forestilling, som mange tidligere havde 
havt, at Jordhistorien skulde vise en Række skarpt ad- 
