116 
strakte sig ud i Havet, ligesom det nu er Tilfældet i 
Grønland og paa Spitsbergen efter Rinks og Martins 
Skildringer. Gletscherne indvirkede ogsaa under Hav- 
spejlet paa Klipperne, hvilket Landet, som nu har hævet 
sig over Havet, vidner om. Det var de svømmende Is- 
bjerge og Isflager, der reve sig løs fra disse Gletschere, 
som dengang have baaret de skandinaviske Stene over 
Østersøen, de Stene, hvilke vi nu som Vandreblokke 
finde adspredte paa de nordtyske Sletter, der i hin Tid 
ligeledes stode under Vand. 
Ogsaa i de nordlige Dele af den nyere Verden have 
Agassiz, Desor og andre iagttaget Spor af Istiden, og 
her findes de under endnu sydligere Breder end i Evropa. 
Paa den sydligere Halvkugle kjende vi dem navnlig i 
Sydamerika ved Darwin og paa Ny-Seland ved Hoch- 
stetter, efter hvis Undersøgelser der skal være tydelige 
Spor af, at Gletscherne paa disse Øer engang have 
strakt sig helt ud til Havet. Dog er det et Spørgsmaal, 
om Gletschertiden paa den sydlige Halvkugle falder sam- 
men med den nordlige Halvkugles, eller om den tilhører 
en anden Tid. Hvorledes det nu end kan forholde sig 
hermed, saa er det imidlertid vist for den nordlige Halv- 
kugles vedkommende, at der engang har været en, ikke 
alene lokal, men over hele den nordlige og tempererede 
Zone udbredt Istid.  Rigtignok ikke en Istid i den ud- 
strakte Betydning, i hvilken Schrimper og Agassiz 
først tænkte sig den; ikke en Tid, da alt organisk Liv 
paa Jorden maatte bukke under for Kulden, thi en saa- 
dan Udryddelse af den organiske Natur modbevises ved 
den bestemte Sammenhæng i dens Udvikling gjennem 
alle geologiske Epoker; men en koldere Tid, i hvilken 
Gletscherdannelsen i Sammenligning med dens nuværende 
