123 
Sognefjorden trænger under 61?-n. Br. omtrent 
20 geografiske Mile ind i Landet. I sin indre Halvdel 
udsender den til begge Sider temmelig betydelige Arme, 
som sammen med Hovedfjorden udfylde en smal, men 
dyb og grenet Kløft i Fjeldmassen. Denne Fjeldmasses 
Middelhøjde er selv ude ved Havet 1500—2000 Fod, 
men stiger i de østlige Dele af Sogn til mellem 4000 og 
5000 Fod. Fjorden selv har en meget betydelig Dybde. 
Mellem Vig og Værholmen er Dybden i en Strækning af 
6 Mile omtrent 650 Favne. Dens Bredder, som i Regelen 
ere stejle, hæve sig i de østlige Egne mångesteds saa 
godt som lodret fra Søen og op til den evige Sne i 
4—5000 Fods Højde. Med sine inderste Arme, Aardals- 
og Lysterfjorden, trænger Sognefjorden lige ind til Foden 
af Norges højeste Fjeldmasse, Jotunfjeldene, saa at de 
vilde Skagastølstinder, der naa op til 8100 Fod, blot 
ligge 1% Mil i ret Afstand fra Fjorden. Over Fjeldene i 
Nord for Sognefjorden breder Justedalsbræen, det evro- 
pæiske Fastlands største Snebræ, sine skinnende Sne- 
marker, og i de trange Dale, som skjære ind under Bræen, 
nedsender den de pragtfuldeste Jøkler. 
Storartet som Naturen er i disse Egne, er den og- 
saa rig paa Afveksling. Skyerne og Taagen, som drive 
ind fra Havet, støde mod de vældige. Fjeldmure; Juste- 
dalsbræens Snemasser afkjøle dem, saa at de give Slip 
paa største Delen af deres Fugtighed, førend de naa ind til 
det højeste af Fjeldryggen. Medens derfor de vestenfor 
og i Nærheden af Justedalsbræen liggende Egne have et 
udpræget Kystklima, er Klimatet i de indre Fjordegne 
langt mere kontinentalt, og denne Overgang mærkes 
tydelig i ganske korte Afstande. Fra Frugthaverne ved 
Lysterfjorden, hvor Ferskener og Vindruer modnes, seer 
