124 
man Justedalsbræens evige Snemarker lige i Nærheden, 
og kun et Par Mile fra denne Fjord ligger Fjærlands- 
fjorden, hvor store Jøkler næsten naa ned til Havets 
Overflade. 
Det er altsaa indlysende, at hvis man vil skildre 
Naturen i Sogn, da kan dette ikke ske ved en almindelig 
Oversigt. Vi ville derfor i det følgende skildre enkelte 
af de mest ejendommelige Dele af Sogn og paa samme 
Tid meddele nogle Bemærkninger om deres Plantevækst. 
De Øer, der ligge paa Nordsiden af Sognefjordens 
Indløb, sammenfattes under Navn af Sulenøerne. For- 
uden et Par større Øer er der mangfoldige mindre Holme 
og Skjær. De østlige Øer have vilde og stejle Toppe af 
1800 Fods Højde; vestover blive de lavere, og Husø og 
Utvær, de vestligste Holme ikke alene i Sulen men i 
hele Norge, rage neppe højere end 50 Fod over Søen, men 
bestaa for en stor Del af Holme og Skjær, som i høj 
Søgang overskylles. Det aabne Hav ruller med frygtelig 
Magt mod disse Sognefjeldenes Forposter og bryder i 
svære Storme undertiden paa 12—15 Favnes Dyb. Tal- 
løse Skarer af skrigende Søfugle omsværme de nøgne 
Holme, og naar Stormen staaer ind fra Havet, indhylles 
de i Søraak og Skum. Paa Utvær, hvor kun et Par 
Fiskerfamilier bo, staa Baadnøstene højt oppe paa Land, 
for at ikke Søen skal skylle Baadene bort, og Beboerne 
ere om Vinteren undertiden i ugevis afskaarne fra Sam- 
kvem med den øvrige Verden. 
Bjergarten i Sulen er for største Delen et meget 
grovkornet Konglomerat. Fjeldene se ud som Stendynger. 
De fast sammenkittede Brudstykker ere dels runde dels 
