127 
massen af det fanerogame Plantedække. Og mellem 
disse finder man virkelige Fjeldplanter, saasom Rype- 
bær (Arctostaphylos alpina), Fjeldmarikaabe (Alche- 
milla alpina), Fjeldforglemmigej (Myosotis silvatica) 
og den lille Dvergvidie (Salix herbacea) foruden flere 
andre. 
Hovedmassen af de Planter, der kunne trives paa 
vore golde Havkyster, er saaledes Arter, der ere ligesaa 
fremtrædende i det Plantedække, som klæder vore højere 
Fjeldegne selv ovenfor de større Træers og Buskes 
Grændse eller med andre Ord i 3—4000 Fods Højde her 
i det sydlige Norge, Men til denne langt overvejende 
Bestanddel af Havkystens Plantevækst kommer desuden 
en Samling af Planter, som mangle baade paa Høj- 
fjeldene og i de østlige og mere kontinentale Lavlande. 
Disse Arter, som saaledes ere ejendommelige for Vest- 
kysten, og som for største Delen heller ikke gaa længere 
mod Nord end til Throndhjemsfjorden, ere ikke meget 
talrige; af Blomsterplanter kunne blot omtrent 50 Arter 
regnes herhen. Af disse ville vi som mest karakteristiske 
fremhæve Christtornen (Ilex Aquifolium), en Busk 
med læderagtige, glindsende, i Kanterne tornede og 
stedsegrønne Blade; den ligeledes stedsegrønne Vedbend 
(Hedera Helix), som dog ikke gaaer saa langt mod Nord 
som til Sogn; den giftige Rævebjelde (Digitalis pur- 
purea), vor pragtfuldeste vildtvoksende Plante, som paa 
sin indtil mandshøje Stængel bærer indtil over hundrede 
halvanden Tomme lange pragtfuldt purpurrøde, klokke- 
formede Blomster; den vilde vellugtende Caprifolium 
(Lonicera Periclymenum); Jordnødden (Bunium flexuo- 
sum), en Skjærmplante, hvis knollede Rod er spiselig 
og har en nødagtig Smag; de smukke lyst gulblomstrede 
