135 
Vegetationen i de Dele af indre Sogn, som ikke 
"støde til Justedalsbræen, er forøvrig ganske af samme 
Karakter som Østlandets. Et væsenligt Træk i de indre 
Fjordegnes Natur danne de vældige Stenurer. Langs 
Foden af de lodrette Fjeldvægge har der i Tidernes Løb 
ved Nedstyrtning ophobet sig bratte Urer af skarpt- 
kantede større og mindre Stene, hvoraf enkelte ere store 
som Huse. Disse Urer se .paa Frastand lidet indbydende 
ud, og det er forbundet med adskillige Besværligheder 
at undersøge dem; enkelte endog meget store Stene ligge 
ofte saa løst, at de rokkes selv ved sagte Berørelse, og 
er Uren stejl og smaastenet, bringer ofte et eneste Trin 
hele Massen paa Glid, Men disse Ulemper opvejes for 
Botanikeren fuldstændig ved det Udbytte af sjeldnere 
Planter, som han her kan vente sig. De feldspatholdige 
graahvide Urer ere fattige paa Planter, og det lønner i 
Regelen ikke Umagen at undersøge dem; anderledes for- 
holder det sig med de blaasorte augit- og hornblende- 
agtige Urer, især naar de vende mod Solen. I disse 
tørre og varme Urer raader under de høje Fjeldvægge 
paa klare Sommerdage en glødende Hede; man kan der- 
for heller ikke undre sig over, at en Mængde sydlige 
Planteformer, som trænge til megen Varme, findes her. 
Krat af Lind og Alm krybe op under Bjergvæggene; 
her findes desuden Snebold (Viburnum Opulus), Ask, 
Asald og Sølvasald, Hvidtorn (Cratægus monogyna), 
vild Mispel (Cotoneaster vulgaris), Hassel, Bringe- 
bær (Rubus idæus), vilde Moreller og en rig Afveksling 
af Roseformer. I Krattet finder man en meget afveks- 
lende Flora; et fremtrædende Træk i denne er Hyppig- 
heden af enkelte stærkt lugtende Planter, især hen- 
hørende til de Læbeblomstrede (Origanum vulgare, Clino- 
