138 
Efterat have betragtet Naturforholdene i de lavere 
Egne ville vi nu gaa over til at tale om Fjeldene. 
Med Undtagelse af de vilde og forrevne Jotunfjelde 
have Sognefjeldene ikke spidse og ubestigelige Tinder, 
men .de- danne store Vidder med bølgeformede Forhøj- 
ninger og Indsænkninger, spaltede af Fjordenes og 
Hoveddalenes dybe Revner. Selve Vidden har den sæd- 
vanlige øde Højfjeldskarakter. Hvor den ikke dækkes af 
større Bræer, danne de graagule Lavarter, de mørke 
nøgne Klipper med blinkende Snefonder og golde Urer 
paa Siderne og brune Myrstrækninger mellem sig Land- 
skabets væsenligste Elementer. Kommer man op paa en, 
eller anden isoleret liggende Nut, faaer man gjerne: en 
vid Udsigt. Man seer hverken Bygd eller Fjord, kun øde 
Fjelddale, nøgne Vidder, Bræer og Fjeldnuter. - Men 
kommer man hen til Randen af Kløfterne, da seer man i 
Fugleperspektiv Dal og Fjord i Bunden af den svimlende 
Afgrund. ; 
Som bekjendt har Højden over Havet en stor Ind- 
flydelse paa Plantevæksten; den aftager i Rigdom og 
Fylde, eftersom man stiger; man møder Former af set 
mer og mer nordisk Præg, indtil endelig den evige Sne 
sætter en Grændse for Plantelivet. 
Flere af vore Løvtræer findes kun i de laveste Egne. 
Saaledes gaa Asken, Egen, Linden og Almen neppe 
mer end 1000—1500 Fod over Havet. Kornet (d. v. s. 
Bygget) dyrkes indtil omtrent 2000 Fod; enkelte Gaarde 
ligge indtil 2600 Fod over Havet, men i denne Højde 
er Korndyrkningen meget usikker, da Kornet som oftest 
fryser, før det bliver modent. 
I de mindre vilde Dele af Sogn danner Furen 
Skove, som i de østligste Dele naa op til en Højde af 
