150 
Mærker førend Sugekoppernes, naar jeg bortskræmmede en 
Bladnæse, netop som den var ifærd med at suge sig fast; 
lod jeg den derimod blive siddende, indtil den havde suget 
sig aldeles fast, saa jeg meget tydelig Mærkerne af Suge- 
kopperne. Jeg har lige saa lidt seet den bekjendte Viften 
med Vingerne, under Sugningen, men vil dog ikke bestemt 
benægte den; derimod iagttog jeg en let Bevægelse af hele 
Legemet frem og tilbage, der ikke kunde forveksles med 
Aandebevægelserne, hvorved det bliver løftet og sænket. 
Efter min Mening ere Bladnæserne ikke af Naturen anviste 
til at suge Blod, men til at suge Frugter, og blive kun 
tilfældigvis ved Sult lokkede til at suge Blod, men finde 
Behag deri og blive ved dermed, saalænge der tilbyder 
" sig Lejlighed dertil. Det er bekjendt, at de især udsuge 
visse Husdyr, ja endog Mennesket; Heste og Hornkvæg, 
altsaa Dyr med korte glatte Haar, ere især udsatte for deres 
Angreb. Det er mig ikke bekjendt, at de tappe Blod af 
Hunde, Katte, Svin, Geder eller Faar, hvilket jeg dog ikke 
tilskriver disse Dyrs lettere Søvn, men deres længere Haar. 
Om de ogsaa efterstræbe de vilde Dyr med korte glatte 
Haar, f. Ex. Jaguaren og Kuguaren, maa jeg lade staa 
hen, men jeg betvivler det meget. Jeg havde et Muldyr 
staaende hele to Maaneder ved Siden af min Hytte, hvori 
der hver Aften indfandt sig Bladnæser i Dusinvis, uden at 
disse i al denne Tid forsøgte at komme det for nær, indtil 
endelig en af dem, sandsynligvis drevet dertil af Sult, brød 
Banen, og fra nu af mishandlede de det stakkels Dyr saale- 
des, at det hver Morgen var tæt bedækket med Kager af 
Blod. Vi kunde kun redde det fra at dø af Udtømmelse 
ved at indgnide dets Ryg hver fjerde Dag med en Salve af 
Kamferspiritus, Sæbe og Nafta; dette Middels gjennemtræn- 
gende og ubehagelige Lugt var saa virksom, at ingen Blod- 
suger mere vovede sig til det, og senere prøvede jeg paa 
andre Steder disse Indgnidninger med samme Held. Det 
er let forklarligt, at paa de Plantager, hvor der holdes 
mange Lastdyr eller meget Hornkvæg samlet, og hvor der 
ikke skéer noget Forsøg påa at beskytte dem, kunne Blad- 
næserne, naar de engang have begyndt at suge Blod. blive 
til en sand Landeplage og saaledes retfærdiggjøre Klagerne 
fra de mange rejsende. som kom i den ubehageligste For- 
legenhed ved deres Dyrs Udmattelse. Med Hensyn til det 
Spørgsmaal, om Bladnæserne ogsaa vove sig til Mennesker, 
kan jeg anføre følgende Exempel derpaa, rigtignok det 
eneste, som er mig bekjendt med Sikkerhed. En drukken 
