"DA 
Indianer lagde sig en Aften til at sove i Plantagens Gaard, 
og snart blev han omsværmet af en Phyll. erythromos, 
som inden lang Tid satte sig paa den sovendes Næse og be- 
gyndte at tappe Blodet af ham; et Kvarter efter havde den 
suget sig fuld, rullede ned over Indianerens Ansigt og blev 
greben - levende. Jeg har bragt Exemplaret med mig 
til Evropa.” 
Idet eneste Exemplar af Glossophaga peruviana, 
som T. fik fat paa, fandt han Levninger af Fluer. 
Burmeister sammenfatter sine Indtryk fra Bra- 
silien paa følgende Maade: 
»Flagermusene sees lige saa almindelig i den kolde 
som i den varme ÅAarstid. Deres Føde bestaaer især af 
Insekter; nogle, og det ikke just noget ringe Antal, ere 
Blodsugere, men ogsaa de synes at have Insekter til 
Hovedføde. I det hele er dog Antallet af de Husdyr, 
som tappes, ikke saa stort, som man skulde vente efter 
Flagermusenes store Mængde. Flagermus. som udeluk- 
kende leve af Planteføde, gives der ikke i Amerika. Rig- 
tignok fortælles det om mange Arter, at de ynde saftige 
Frugter, Oranger, Guyaver, Bananer osv., ja fortære dem 
lige til Skallen, men af egen Erfaring kan jeg ikke bekræfte 
disse Angivelser; jeg tør forsikre, at dersom der forekom- 
mer saadanne Tilfælde, ere de Undtagelser, og at ingen 
brasiliansk Flagermus fortrinsvis lever af Træfrugter.” — 
Og om Slægten Phyllostoma hedder det: "Til denne 
Slægt høre de berygtede, saa ofte omtalte Blodsugere, 
i det mindste de største af disse, om hvilke man uden Grund 
har sagt saa meget ondt. De ere hjemme overalt i Brasi- 
lien og røbe næsten daglig deres Nærværelse ved at bide 
Ride- og Lastdyrene, men foraarsage kun yderst sjelden 
Tab eller Skade derved, da den Blodmængde, som de be- 
røve Dyrene, kun er meget ringe. Især i den kolde Aars- 
tid, hvor der er Mangel paa Insekter, seer man disse Bid, 
næsten altid paa bestemte Steder, især hvor Haarene danne 
Hvirvler og Flagermusene derfor let kunne komme til den 
nøgne Hud. Jeg fandt de fleste Bidsaar paa Krydset. især 
paa de Dyr, som ved Slid havde faaet nøgne eller blodige 
Steder der. Et andet Yndlingssted er Laarfolden tæt ved 
Bækkenet, hvor Haarene vige fra hinanden; ogsaa nede 
paa Benet bide de gjerne, sjeldnere paa Halsen. Paa Ho- 
vedet, Næsen og Læberne forekommer der kun undtagelses- 
