172 
hedder det saaledes et Sted, og faa Linier nedenfor siger 
han: »For at tro paa et saadant Vidunder vilde 
det være nødvendigt, at man selv havde været 
Vidne til det«. Der gives dernæst et med stærke 
Farver udsmykket Billede af Foretagendets Fremtid, og 
der henvises til, hvorledes denne Industri vil blive en 
uudtømmelig Indtægtskilde, idet man kan nedsænke et 
lige saa stort Antal Apparater til Yngelens Opsamling, 
som man vil, da enhver voksen Østers ikke frembringer 
mindre end 2 å 3 Millioner Unger. Efter at have frem- 
stillet Forsøgets lykkelige Udfald som et afgjørende Be- 
vis for, at det endelige Resultat maatte blive over al 
Maade glimrende, tager Coste ikke i Betænkning at op- 
fordre Regjeringen til at udvide Østerskulturen efter den 
størst mulige Maalestok og anlægge kunstige Banker 
langs alle Frankrigs Kyster, baade ved Atlanterhavet og 
Middelhavet, ja endog langs Algiers Nordkyst. Coste 
havde glemt, at Forsøget ved St. Brieuc kun. havde 
gjennemgaaet det første Stadium, og at det, der stod 
tilbage, var det afgjørende og tillige det, der vilde møde 
de fleste og største Vanskeligheder.. Han havde glemt 
eller i alt Fald ikke taget tilbørligt Hensyn til, at der vilde 
medgaa 4 å 5 Aar, førend Ungerne kunde blive forplant- 
ningsdygtige, og — hvad jeg maa bede Dem lægge sær- 
lig Mærke til — han havde forsømt at gjøre sig saa nøje 
bekjendt med de naturlige Østersbanker, at han med 
nogenlunde Sikkerhed kunde sige:  SDisse og disse ere 
de Betingelser, der ere absolut nødvendige for Østers- 
livet gjennem flere Generationer. Havde han havt Øjet 
aabent for de Farer, der fra alle Kanter true den spæde 
Østersyngel, — og for den Sags Skyld ogsaa de voksne 
Østers — saa havde han forud underkastet de lokale 
