176 
disse to Begrebs-Bestemmelser er naturligvis meget usikker 
og beroer altid paa et temmelig løst Skjøn. 
Der er endnu et Punkt, som det maaske vil være 
rettest at dvæle et Øjeblik ved, inden vi gaa videre, 
nemlig Østersbankernes Oprindelse. Det er Dem nu be- 
kjendt, at Østerserne ere Hermafroditer, og dersom .den 
af mange hyldede Antagelse, at der finder Selvbefrugt- 
ning Sted, er rigtig, ville De deraf kunne slutte Dem til, 
at under særdeles gunstige Betingelser vil en eneste 
Østers kunne. blive Stamfader og Stammoder til en hel 
Banke, ja dersom De huskede, hvor mange Unger en 
Østers føder ad Gangen, ville De endog kunne paastaa, 
at naar Forholdene forøvrigt stillede sig saa heldig - som 
vel tænkelig, med andre Ord: naar hele Østerskuldet 
blev ilive — saa vilde en saadan Banke blive af en be- 
tydelig Udstrækning. 
Coste angiver i sit bekjendte Rejseværk, at en 
Østers føder ikke mindre end 2 å 3 Millioner Unger (et 
andet Sted i samme Bog anslaaer han imidlertid Yngelen 
til kun 1 å 2 Millioner), men selv om man holder sig 
til en Angivelse af Måbius”), ifølge hvilken Gjennem- 
snitsmængden af et Kulds Unger beløber sig til omtrent 
1,200,000, saa ville De let indse, at disse, hvis de ere 
istand til at overvinde de Farer, der true deres Tilværelse, 
ville kunne grundlægge en ret antagelig Banke. Men 
netop Yngelens Talrighed er et Fingerpeg i Retning af 
de mange Farer, der omsvæve Individerne, og i Virke- 
ligheden se vi ogsaa disse Smaaskabningers Liv truet fra 
+) Dr. K. Mobius: Ueber Austern- und Miesmuschelzucht und die 
Hebung derselben an den norddeutschen Kusten, Berlin 1870. 
Flere Punkter i dette Foredrag maa betragtes som Uddrag af dette 
Arbejde. 
