197 
pligtelse ikke overholdes i fjerneste Maade, og jeg kan 
kun forklare dette derved, at vedkommende ikke have 
anseet dens Overholdelse for at være tjenlig for Fiskeriet. 
Forsaavidt dette skulde være Tilfældet, maatte de vel 
nærmest støtte deres Antagelse paa de Erfaringer, man 
har gjort i Bugten ved Arcachon i Nærheden af Bordeaux. 
Man har nemlig der bemærket, at Østerserne og deres 
Fjender høldt Skridt med hinanden i Henseende til deres 
Formerelse, saa at der paa de Steder, hvor der var 
mange Østers, ogsaa fandtes mange Østersfjender, og 
at disse sidste kun optraadte sparsomt, hvor Antallet af 
Østers var ringe. Men af denne Iagttagelse tør man 
dog ingenlunde ubetinget drage den Slutning, at der 
hersker en umiddelbar Aarsagsforbindelse mellem Mæng- 
den af Østers og Mængden af Fjender. Dersom det var 
Tilfældet, at Fjenderne udelukkende levede af Østers, 
og at disse igjen kun vare henviste til at nære sig af 
deres Fjenders Yngel, saa vilde Forholdet stille sig 
anderledes. Men det er en bekjendt Sag, at Østersernes 
Næring ikke alene bestaaer af den omkringsvømmende 
Yngel af saadanne Straaledyr, Orme, Krebsdyr og Snegle, 
som paa et senere Stadium optræde som deres Fjender, 
men tillige af talrige andre smaa Organismer eller Be- 
standdele af saadanne. Ligeledes er det bekjendt, at 
alle eller idetmindste det langt overvejende Flertal af 
de Dyr, der angribe Østerserne (det være sig den 
spæde Yngel eller de mere udviklede Individer), ikke 
ere indskrænkede til denne Føde alene — jeg behøver 
blot at minde om den Skade, som. vor almindelige 
Søstjerne eller »Korsfisk« anretter paa Fiskerierne i det 
hele — men at de overhovedet deltage i den alminde- 
lige Udryddelseskrig, der hersker næsten overalt paa 
