198 
Havbunden og mellem: saa' godt som alle dens Beboere. 
Den simpleste og naturligste Forklaring” af det Fæno= 
men, at hvor der findes mange Østers, der findes' der! 
ogsaa mange Østersfjender 0. s. v., ér derfor den, at 
hvor' Betingelserne for Østerslivet ere tilstede, der' ere! 
med' det samme Betingelserne for en Mængde andre Søs: 
dyrs (blandt andre ogsaa Østersfjendernes) Existents'sani= 
tidig tilstede, og at jo gunstigere' Betingelserne' ere for 
Østerslivet, desto; gunstigere ville de ogsaa være! for 
de Dyr, hvis Tilværelse kræver samme: Betingelser som! 
Østersernes. — Anvende vi dette" paa det omhandlede! 
Forhold mellem' Østerserne og Søstjernerne, såa bliver 
Spørgsmaalet: Skal man atter udkaste' de Korsfisk, måri' 
faaer op med Skraberen, eller skal man tilintetgjøre' 
dem? Østersen lever jo rigtignok af Korsfiskens Unger; 
og man berøver den altsaa Næring ved at tilintetgjøre 
disse. Forsaavidt burde man da kaste de fangne Kors=" 
fisk ud igjen. Men Korsfisken fortærer en Mængde' 
Østers, og paa en Østersbanke bestaaer dens Næring 
vel. hovedsagelig af disse.  Østerserne derimod " ville” 
neppe' lide Mangel paa Føde, idetmindste ikke i Lim=' 
fjorden, om saa alle Korsfiskene bleve udryddede; thi 
der findes fuldt op af Næring overalt. Dertil kommer" 
endvidere, at Korsfiskene og de andre Østersfjender for 
tære en stor Mængde af de Dyr, der ere uskadelige for 
Østerserne, og hvis Yngel skulde tjene disse sidste til 
Føde. 
Der kan saalédes' vel neppe være Tvivl omiHensigts>' 
mæssigheden af den trufne Bestemmelse angåaående Til- 
intetgjørelsen af Korsfiskene og om det beklagelige i, åt 
denne Bestemmelse ikke er bleven overholdt. 
= 
