234 
traaden bugter sig frem og tilbage, og idet den slaaer 
sin Krop i Bugter og oftest tillige drejer sig om sin 
Længdeakse. Sværmerne forholde sig paa en Maade 
som Diatomeerne og Desmidiaceerne, der ovenfor omtaltes, 
idet de sikkert igjennem flere Generationer formere sig ved 
Deling, hvorved deres Mængde i en uhyre Grad forøges. Men 
to eller tre Dage efter Saaningen af Sporerne blive de ro- 
ligere og langsommere i Bevægelserne og gaa over i den 
krybende Form, idet de trække deres Fimretraad ind. Nu 
seer man dem tillige nærme sig hverandre, samle sig i 
Grupper (1), skilles ad igjen, og tilsidst smelte to og 
tre sammen og danne større uregelmæssige Klumper af 
Celleslim, saakaldte Myxoamoeber eller Plasmodier (1,m,1); 
disse smelte atter sammen til større og større Slimmasser 
(0), og saaledes faa vi de store Slimmasser, som vi oven- 
for omtalte under Navn af »Troldsmør«. Disse Masser 
ere altsaa frit levende Celleslim, de have alle dettes 
Egenskaber, bevæge sig og forandre Form udadtil og 
fremvise uafbrudte Strømninger i deres indre. 
Efter at vi ved Pringsheims Undersøgelser have 
gjort Bekjendtskab med Parringen af Sværmere hos Pan- 
dorina, kan man, som ogsaa Ørsted har udtalt”), ikke 
holde den Betragtning borte, at vi her i Sammensmeltningen 
af Slimsvampenes Sværmere have en Proces af en ganske 
analog Natur, nemlig en kjønslig Akt, en Art Kobling. 
Men den vil da rigtignok ogsaa være at betragte som 
den allerlaveste Art af kjønslig Formering, da de Masser 
af Celleslim, som forenes, hverken ved Form eller ved 
anden Beskaffenhed røbe for os den polare Modsætning, 
som vi i saa Fald maa antage skjult at være -tilstede 
hos dem, og de efter Parringen opstaaede Planter tillige 
vedblive at være nøgne den største Tid af deres Liv. 
%) A. &. Ørsted, Løvsporeplanterne, Kjøbenhavn 1871, S. L, 
