237 
Ved et eneste Spring hæver Arten sig altsaa fra at 
være sunken ned til en Dvergform op til sit andet 
Yderpunkt, Åuxosporen, der i Regelen er dobbelt saa 
stor som Moderindividerne og straks er i Stand til at 
udvikle et nyt Individ. Denne Theori forudsætter nu, at 
det fortrinsvis er de smaa Individer, som kobles, og 
dette synes ogsaa at være Tilfældet. 
Det fremgaaer endvidere, navnlig afPfitzers Under- 
søgelser, hvor vanskelig det er at trække Grændsen ogsaa 
mellem den kjønslige og den ukjønnede Formeringsmaade. 
Koblingen maa jo, som jeg ovenfor har fremhævet, sikkert 
betragtes som den laveste Art af kjønslig Formering; 
en virkelig Kobling forekommer nu hos mange Kiselalger, 
idet to Celler umiddelbart forene deres. Cellekroppe 
og danne enten en eller to Auxosporer. Men saa 
træffes der andre Former, hvor de to Celleslim - Masser 
kun igjennem en Diffusion eller Sivning gjennem Celle- 
væggen og den omhyllende Slim træde i Vekselvirkning 
med hinanden, og endelig gives der nogle, hvor en 
enkelt Celles hele Indhold eller Cellekrop frit træder 
ud for straks at udvikle sig til en eller to delingsdygtige 
Celler af den dobbelte. Størrelse. Her kan der altsaa 
ikke være Tale om nogen kjønslig Formeringsmaade, men 
kun om en Foryngelsesproces af Cellekroppen, saadan 
" som vi kjende den fra mange andre Alger. — Auxosporerne 
ere ikke som Desmidiaceernes Kobbelsporer og andre 
Algers Ægsporer hvilende og overvintrende; de danne 
sig næsten til alle Aarstider og udvikle sig straks videre. 
Interessant er det ogsaa, at den ene Skal altid opstaaer 
før den anden, saavel naar Auxosporen indenfor sin 
Sporehinde udvikler et nyt toskallet Individ, som ogsaa 
naar almindelige Individer dele sig. 
