243 
Verdenshistorien, som Slaget ved Hastings elfer Kon- 
stantinopels Erobring af Tyrkerne, og ned til saadanne, 
.der i det højeste have havt en rent stedlig og forbigaående 
Interesse, saasom usædvanlige Græshoppesværme i Kala- 
brien eller en Katteepidemi i Skotland. 
Ved Siden af denne Overtro, der først forsvinder 
henimod Aar 1700, fremstod i Tidernes Løb mange for- 
skjellige Meninger om Kometernes Natur og Beskaffenhed. 
Hos Kaldæerne, et af de Folkeslag, der tidligst have 
dyrket Astronomien, stode efter Seneka's og Sto- 
FF bæus's Overlevering to Anskuelser ligeoverfor hinanden. 
Ifølge den ene vare Kometerne en egen Slags Planeter, 
- der Tid efter anden unddrage sig vor Betragtning ved at 
gaa bort til fjernere Egne af Verdensrummet, »ligesom 
Fiskene forsvinde, naar de dykke ned i Havets Dyb«, 
medens de blive synlige for Jordbeboerne, naar de komme 
os nærmere. Ligeoverfor denne fornuftige Anskuelse stod 
en anden, der betragtede Kometerne slet og ret som et. 
atmosfærisk Fænomen, hidrørende .fra Dampe, der af 
" Vinden førtes op i Ætherregionen. Disse to Meninger 
rivalisere igjennem hele Oldtiden og Middelalderen. med 
hinanden. I Oldtiden hyldedes den første Mening af 
Pythagoræerne samt af Anaxagoras og Demo- 
krit. De to sidstnævnte Filosofer udtalte sig endnu 
mere bestemt end Pythagoras for, at Kometerne ere 
Himmellegemer udenfor Jordens Atmosfære, idet de an- 
toge dem for opstaaede ved en tilfældig Sammenkomst 
af mange smaa Planeter — netop den Anskuelse, hvortil 
Nutidens Opdagelser have ført. Seneka antog ogsaa 
Kometerne for Himmellegemer og udtalte sig herom paa 
… følgende Maade i sine »Qvæstiones naturales« (XY 25)" 
»Lader os ikke undre os over, at vi endnu ikke kjende 
1 Ul 
