245 
oftest, igjennem hvilke Stjernebilleder Kometen har be- 
væget sig, og levere derved ofte det fornødne Materiale 
til en Beregning af dens Bane. 
Astronomiens Gjenfødelse i Evropa begyndte i det 
låde Aarhundrede. En af de første betydeligere Astro- 
nomer i denne Periode var Johannes Miller, af sit 
Fødested, en lille Landsby Kønigsberg i Franken, sæd- 
vanlig kaldet Regiomontanus. Trods sin korte Leve- 
tid (han døde 1476 i sit 40de Aar) udrettede han 
overordenlig meget i alle da existerende Grene af 
Astronomien, og det var ogsaa ham, der paany henledede 
Astronomernes Opmærksomhed paa Kometerne. Paa sit 
Observatorium i Nirnberg iagttog han flittig en Komet, 
som viste sig i Begyndelsen af Aaret 1472 og i vore 
Kometfortegnelser aåabner Rækken af de i Evropa iagt- 
tagne Kometer. Efter Regiomontanus bleve Kometerne 
i det 16de Aarhundredes første Halvdel iagttagne af 
Italieneren Fracastor og Tydskeren Apianus. Den 
sidste leverer Beskrivelser og Iagttagelser af fem Kometer, 
der viste sig i hans Levetid, og gjør opmærksom paa, at 
Komethalen stedse vender bort fra Solen. Ingen af disse 
Astronomer løste imidlertid det gamle Spørgsmaal, om 
Kometerne ere Himmellegemer eller meteorologiske Fæno- 
"mener. Til at afgjøre dette fordredes Kjendskab til 
Parallaxen, det vil sige den Vinkel, som Synslinierne fra 
Jordens Centrum og fra en Iagttager paa Jorden til 
Kometen danne med hinanden, hvilken Vinkel er nød- 
vendig til Bestemmelsen af Kometens Afstand fra Jorden”). 
Men denne Parallaxe kan kun udledes af nøjagtige Ob- 
servationer, som ingen dengang var istand til at anstille. 
+) Videre om Parallaxe se dette Tidsskrifts tredie Rækkes tredie 
Bind S. 145 ff. 
