249 
Theori passede paa alle Kometer, der nogensinde vare 
observerede. 
Faa Aar efter denne vigtige Opdagelse offenlig- 
gjorde Newton sin berømte Gravitationslov. Der blev 
herved ligesom blæst Liv i den theoretiske Astronomi, 
der hidtil kun havde behandlet Solsystemet som et Sy- 
stem af Ellipser (og nu tillige Parabler), paa hvilke mathe- 
matiske Punkter bevægede sig, uden at kunne forklare, 
hvilke Kræfter der styrede denne Bevægelse. - Nu blev 
det "klart, hvorledes Solens uhyre Masse ved den al- 
mindelige Tiltrækning binder Planeterne til sig og nøder 
dem til stedse at beskrive de samme Baner, der kun 
modificeres lidet ved Planeternes indbyrdes Tiltrækning. 
Som naturligt var, vandt Newtons Lære flest Tilhæn- 
gere "i England, medens den kun langsomt trængte igjen- 
nem hos de andre Landes Videnskabsmænd. Det var 
da ogsaa en Englænder, Edmund Halley, der skulde 
give Kometerne Plads i denne smukke Verdensbygning. 
Halley var en trofast Discipel af Newton og! har 
virket betydelig ikke blot i Astronomien men ogsaa ide 
tilgrændsende Videnskaber. Efter en af Newton angivet 
Methode beregnede han Banerne for en Del Kometer og 
stødte herved paa den Mærkelighed, at de tre Kometer, 
der vare observerede i Aarene 1531, 1607 og 1682, be- 
vægede sig akkurat i samme Bane. . Halley sluttede da 
straks, at de tre Kometer vare tre Tilsynekomster af en 
og samme Komet, og at Banen ikke var en Parabel, men 
en meget langstrakt Ellipse. I »Philosophical Transac- 
tions« offenliggjorte han 1705 en Afhandling, »a synop- 
sis of the astronomy of comets«, hvori han fremsatte 
den Anskuelse, at denne Komet bevægede sig i en Ellipse 
: omkring Solen med en Omløbstid af c. 76 Aar. Han 
