2D4 
denne Vandring ind i Solsystemet, bliver den ved Solens 
Tiltrækning tvungen til at nærme sig i en Parabel, svinge 
omkring Solen og atter fjerne sig fra Solsystemet, stadig 
i en Parabel. Men hvis Kometen paa sin Vej igjennem 
Solsystemet kommer i- altfor stor Nærhed af en Planet, 
kan denne ved sin Tiltrækning tvinge Kometen til at be- 
væge sig i en Ellipse omkring Solen. Et Eksempel påa 
en ” saadan Baneforandring frembyder den saakaldte 
Lexellske Komet. I Aaret 1770 opdagede den franske 
Astronom Messier en Komet, for hvilken Svenskeren 
Lexell. beregnede en elliptisk. Bane med en Omløbs- 
tid af kun 5 Aar og nogle Maaneder. Man søgte 
forgjæves efter tidligere Tilsynekomster af denne Komet; 
den var aldrig før bleven seet. Grunden hertibt opdagedes 
af Bureckhardt efter en Del Aars Forløb, idet denne 
Astronom udfandt, at Kometen i Begyndelsen af Aaret 
1767 havde nærmet sig Solen i en parabolsk Bane. Paa 
denne Vandring var den imidlertid, inden den var kommen 
Jorden nær nok til at kunne iagttages herfra, kommen 
meget nær til den store Planet Jupiter, :;og dennes umaa- 
" delige Masse, ligeoverfor hvilken Kometens Masse var 
aldeles forsvindende, forstyrrede da ved sin Tiltrækning 
Kometbanen i den Grad, at den blev forandret til en 
Ellipse med den nævnte korte Omløbstid. I Aaret 1775 
kom Kometen anden Gang i sin elliptiske Banes Peri- 
" helium, men siden er den udebleven for stedse. I Avgust 
1779 kom den nemlig endnu nærmere til Jupiter end i 
1767 og blev paany tvungen til at bevæge sig i en Pa- 
rabel. Ved denne Komet kan man bedst faa en Fore- 
stilling om,… hvor ringe disse Himmellegemers Masse er, 
thi da den sidste Gang var i Nærheden af Jupiter, op- 
holdt den sig i 3 til A Maaneder imellem denne Planets 
