261 
Kometernes Haler ligge i deres Baner eller danne i alt 
Fald kun en meget lille Vinkel med disse. 
Halen er som oftest stærkere lysende ved Randene 
end i Midten og faaer herved Udseende af at være en 
hul Cylinder eller Kegle. Undertiden seer man dog 
" ogsaa lysere og mørkere parallele Baand afveksle med 
hinanden, medens man ved flere Kometer har iagttaget 
en lysere Stribe gaaende midt igjennem hele Halens 
Længde. I denne Henseende har næsten hver Komet 
sine Ejendommeligheder, men det synes at være en fast 
Regel, at den Side af Halen, der vender ind i Banens 
Konkavitet, er skarpere begrændset end den ydre. Ud- 
seendet kan i Løbet af et Par Dage forandre sig betyde- 
lig, idet snart en Del, snart en anden er stærkere 
lysende. Disse Forandringer kunne enten hidrøre fra 
virkelige Omflytninger i de enkelte Dele, hvoraf Kometen 
bestaaer, eller have deres Grund i en Akseomdrejning 
af Halen, hvilket sidste Fænomen Sir William Herschel 
med Bestemthed paastaaer at have observeret ved den 
store Komet af Aaret 1811. Men man har endnu for 
faa Observationer til med Sikkerhed at kunne afgjøre, 
hvorvidt Kometerne rotere eller ikke, og dette Spørgs- 
maal maa overlades Fremtiden til Afgjørelse. 
Kometernes Hoved er i Almindelighed en parabolsk 
formet Taagemasse, der omgiver Kjærnen som en Sam- 
ling af Lag, det ene udenom det andet og undertiden af 
meget forskjellig Lysstyrke. De enkelte Lag ere ofte 
adskilte ved mørkere Mellemlag. Bagtil forlænger Hovedet 
sig til den lange Hale, idet det seer ud, som om Lys- 
materien blev stødt fremefter fra Kjærnen i den samme Ret- 
ning, i hvilken Kometens Bevægelse foregaaer, men paa 
en eller anden Maade blev standset og nødt til at flyde 
