275 
Medens denne her beskrevne Omdannelse foregaaer 
i nogle Celler, udvikle andre sig samtidig paa en hel 
anden Maade (Fig. 1, C); Indholdet uden om Hulrummene 
antager en ejendommelig rødbrun Farve, og kort efter har 
det delt sig i »Myriader« af smaa mellem hverandre 
uordenlig blandede Legemer, Cellekroppe, af den i G 
tegnede Form, og hvis hele Længde er 51, Linie. De 
ere altsaa blegt brune af Farve, men det forreste langt 
tilspidsede »Næb« er glasklart og bærer to lange Fimre- 
traade, i hvilke Punkter der altsaa er en paafaldende 
Overensstemmelse med de kjønslige Sværmere (Fig. E), 
der udvikledes af Sporen D. Først ligge de rolige ved 
Siden af hverandre; saa begynder en enkelt at bevæge 
sig, andre følge dens Exempel, og i Løbet af faa Minuter 
er den hele Sphæropleacelle fyldt af disse Smaalegemer, 
som fare igjennem den i alle Retninger. Det er, siger 
Cohn, et forunderligt Syn, at forfølge disse utrolig 
livlige Bevægelser indenfor Modercellen. De store Va- 
kuoler. existere endnu; de svømme omkring i Cellerummet 
og rives ofte med i hvirvlende Dands af de lystige Sæd- 
legemer, — thi dette ere disse utallige smaa Legemer. 
Saaledes se vi Celleslimen i to forskjellige Celler af en 
Sphæroplea-Traad dele sig i nye Cellekroppe, som have 
hver sit bestemte Arbejde. Spørgsmaalet bliver nu, hvor- 
ledes de udføre deres Gjerning. 
Det næste interessante Skridt i Udviklingshistorien 
er nu det, at der danner sig kredsrunde Huller 
imidlertid allerede har indført Ordet »Æggjemme«, vil jeg her 
beholde dette, naar man blot derved erindrer, at man har 
»Ægets« rent fysiologiske Betydning for Øje og ikke dets morfo- 
logiske, altsaa ikke fører Tanken hen paa »Æget« hos Blomster- 
planterne, der aldeles ikke kan stilles homologt med »Ægene« 
2: Kimcellerne hos Lønboplanterne. 
19f 
