300 
Kimcellen, er ikke selvbevægelig, og forbliver paa faa 
Undtagelser nær afventende indesluttet i sin Modercelle- 
hinde. Fremdeles kan fremhæves, at Sædlegemerne i 
Regelen kun indeholde lidt af Olie, Stivelse, Bladgrønt 
eller andre farvende Stoffer; Kimcellerne derimod inde- 
holde oftest meget af disse Stoffer. Grunden er let for- 
klarlig; hine have altid en efemer Tilværelse, deres Liv 
er- flygtigt og de gaa snart tilgrunde, hvad enten de op- 
fylde deres befrugtende Bestemmelse eller ikke; disse 
maa derimod leve længere, opsamle Næring for sig selv 
og deres mulige Afkom. Endelig ere Sædlegemerne i 
Regelen mange i Antal, Kimcellerne faa. Disse Mod- 
sætninger træde endnu 'skarpere frem hos de højere 
Lønboplanter. 
Farveløs Celleslim synes at spille en Rolle ved Be- 
frugtningen (og Parringen); thi oftest er en farveløs 
»Undfangelsesplet« tilstede paa Kimcellen, og til denne 
lægger Kimlegemet sig i saa Fald op med sin altid farve- 
" løse Forende. 
Med Hensyn til Maaden, hvorpaa de to Kjønsceller 
kunne komme til at virke sammen, hersker den største 
Mangfoldighed, paa hvilken vi i det foregaaende have 
seet nogle Exempler. 
Det første synlige Resultat af Befrugtningen er 
Udsondringen af en Cellestofhinde om Kimcellen, hvor en 
saadan var bestemt foruddannet; hos de fleste udvikler 
sig blot en encellet, ofte hvilende Spore, hos andre et 
mere eller mindre kompliceret Sporehus. 
I det følgende Afsnit ville vi fortsætte med de højere 
Lønboplanter. ! 
