310 
Mellem Ægene var der flere Kanaler, hvorigjennem Vandet 
kunde gaa frit, saa at hvert enkelt Æg kunde blive berørt 
af Vandstrømmen. Medens Hanfisken saaledes holdt Vagt, 
tog den aldrig den mindste Føde, og ethvert Forsøg paa at 
made den blev vist tilbage; den ene Orm efter den anden 
blev budt den, men den tog dem kun i Munden og flyttede 
dem til den fjerneste Krog i Beholderen. Da Hr. P. stak 
en Jernpind ned i Vandet tæt ved den for at flytte en lille 
Sten, greb den saa heftig om den og holdt den saa 
fast, at han kunde løfte den næsten 1 Alen op af Vandet 
og holde den svævende der et Øjeblik. En levende Reje blev 
sat ned til den i Nærheden af det Sted, hvor Ægene laa; 
Fisken greb den midt om Kroppen og kastede den tilside, 
som en Hund vilde have gjort ved en Rotte, og vendte saa 
tilbage til sin Post og begyndte igjen at vifte Ægene med 
fornyet Kraft og Iver, ligesom for at indvinde den tabte Tid. 
Dersom noget faldt ned fra Bregnerne ovenover den, blev 
det grebet og hurtig ført bort til den anden Ende af Akva- 
riet. — Fire Dage efter at den mørke Ulk havde begyndt 
sit Kjærlighedsværk, begyndte Ægene at antage en gulagtig 
Farve. Den syntes at være yderst urolig over Hundestejlernes 
store Frækhed, at komme og iagttage dens Adfærd med 
Nysgjerrighed. Den maatte ikke alene passe paa disse uved- 
kommende fremmede, men ogsaa paa Moderen, som var i 
en mager Tilstand og syntes at lure paa en Lejlighed til 
at fortære Rognen. 16 Dage efter at Ægene vare lagte, 
havde de faaet et plettet Udseende, og ved Hjælp af en Lupe 
opdagede Hr. P., at disse Pletter vare Øjnene, og at hvert 
Æg indeholdt en levende lille Fisk. Deres Bevogter begyndte 
nu at blive rasende ophidset og viftede ivrig Dag og Nat 
uden Ophør, først nedad og saa opad, foer rundt i Behol- 
deren, angreb dettes andre Beboere uden mindste Anledning 
og vendte hurtig igjen tilbage til sin Pligt. 35 Dage efter 
Æglægningen udklækkedes en lille Fisk af de allerfleste Æg. 
En af de første Gange dette skete, jog Faderen den lille Fisk 
ned paa Bunden af Beholderen, tog den forsigtig i sin Mund 
og anbragte den igjen i Æggeklumpen. Den fik dog ikke 
Lejlighed til at gjentage dette, da Ungerne nu i stor Mængde 
begyndte at bryde ud af deres Fængsler. Desværre blev 
Iagttagelsen her afbrudt ved Hr. P.s Fraværelse og en under 
denne indtruffen Beskadigelse af Akvariet, men saa meget 
viste sig dog, at den opofrende Hanfisk ikke alene bevog- 
tede Ægene over en Maaned, men blev ved at vifte de tomme 
Æggeskaller, efter at de smaa Fiske vare slupne ud; saa 
