312 
Om Ynglepleje hos nogle brasilianske Flod- Læbefiske 
(Geophagus) beretter den tydske Zoolog Hensel,”) der 
har været i Syd-Amerika, følgende: ,,Denne Fiskeslægt er 
bekjendt ved højst mærkelige Ejendommeligheder i dens Yngle- 
pleje, og navnlig siges det at være Hankjønnet, som udmærker 
sig ved en særegen Omhu for Afkommet. Desværre var 
Sommeren skredet for langt frem, til at jeg kunde iagttage 
Legen hos G. scymnophilus, og jeg maa derfor lade 
det henstaa uafgjort, om denne Fisk bygger en Rede til 
Ægene eller udruger dem i sin Mundhule. Derimod lykke- 
des det mig ofte at iagttage den Omhu. hvormed Fisken 
(sandsynligvis Hannen) beskytter og leder Ungerne. Medens 
disse endnu ere meget smaa, opholder den gamle Fisk sig i 
de lave Bjergbække, hvor Vandet flyder klart og rent hen over 
Smaastenene; sandsynligvis er det ogsaa netop i dem, den 
leger. Her træffer man den nu paa meget flade Steder i 
Nærheden af Bredden, hvor Vandet standses af stedlige Smaa- 
forhindringer og derfor staaer næsten aldeles stille, hvor 
Stenene ere overtrukne med grønne Alger og Bunden rige- 
lig dækket med Dynd. Her svømme Ungernes Flok, maaske 
bestaaende af 20—30 Stykker, sorgløst om, medens den 
gamle forsigtig holder Vagt i nogen Afstand. Viser der sig 
nu en eller anden Fare — f. Ex. et Menneske, der nærmer 
sig hurtig — indfinder den gamle sig pludselig midt i Flok- 
ken og giver den sandsynligvis et Tegn; thi ligesom paa 
Kommando forsamle alle Ungerne sig om den gamles Mund, som 
de omgive ligesom et Skæg; med Lynets Hurtighed forsvinde 
de alle ind i den, og førend man kan hindre det, er den langt 
borte med dem allesammen. Beholder man den i Sigte, vil 
man snart se den opsøge et Sted, der ligner det, den har forladt, 
og her igjen slippe Ungerne ud af deres Varetægtsfængsel. Er 
man bleven Fisken var i længere Afstand, hvilket paa Grund 
af Vandets Klarhed ikke er vanskeligt, lykkes det ikke sjelden 
med Forsigtighed at komme den saa nær, at man ved plud- 
selig at stikke et lille Net imellem kan skille den gamle fra 
Ungerne og spærre disse af i deres lille Vig. De svømme 
da, tæt sammentrængte til en Stime, frem og tilbage i det 
lille Rum, der staaer til deres Raadighed, og oppebie Hjælp 
fra den gamle, der gaaer urolig udenfor og lurer paa en 
Aabning, hvorigjennem den kan befrie sine Unger. og dette 
gjør den saa hurtig og forsigtig, at det, hvor megen Umage 
jeg end gjorde mig, aldrig lykkedes mig at fange den i Nettet 
”) Archiv f, Naturg. 1870. 
