313 
med Ungerne i Munden; det lykkedes mig kun ved at affyre 
” et Skud i Vandet tæt ved den, hvorved den blev dræbt eller 
bedøvet. Ungerne ligge tæt pakkede i Mundhulen med Ho- 
vederne vendende bagud henimod Gjællerne.” 
Om en Mallefisk, den store Arius Commensonii, 
hedder det: Hunnen lægger nogle faa Æg saa store som 
almindelige Geværkugler. Hannen befrugter dem formodenlig 
først og optager dem saa i sin Mundhule for at lade dem 
udvikle sig der. Uden Tvivl kan Hannen i al denne Tid 
—- dennes Varighed er iøvrigt ubekjendt — ikke tage Føde 
til sig, og dette er maaske Grunden til den store Dødelighed 
mellem disse Fiske (?). H. fandt i en slig død Fisk Munden 
fuld af vel udviklede, men døde Unger med stor Blommesæk, 
og Fiskerne fange i Legetiden Hannerne, løfte dem i Vejret 
ved Halefinnen og ryste saaledes Ægene ud af Munden paa 
dem; de tørres for at benyttes til Madding. 
Endnu større Interesse knytter der sig maaske til de 
sjeldnere Tilfælde, hvor Yngleplejen fra Naturens Side er 
overdraget til helt andre Væsener. Et saadant Forhold er 
i den senere Tid paavist mellem flere Arter af Ferkvands- 
muslinger og en lille, halvanden til to Tommer, sjelden 21” 
lang, ved sin Sejglivethed og bitre Smag udmærket Fisk af 
Karpefamilien (Rhodeus amarus), som er udbredt over 
hele Mellem-Evropa og i Tydskland benævnes ,,Bitterling". 
1857 blev Prof. Krauss i Stuttgart opmærksom paa,. at 
Hunnen af denne lille Fisk i Legetiden har et ganske ejen- 
dommeligt Vedhæng, der hænger ned fra dens Bug. Dette 
er et Rør til at aflægge Ægene med, om man vil, en meget 
forlænget ,,Urogenitalpapil". Det udvikler sig efterhaanden 
under Legetiden; naar Ægene i Æggestokken ere modne, 
hænger det frit ned fra Bugen lige foran Gatfinnen som en 
81" indtil 2” lang ormdannet Snor. Naar Fisken svømmer, 
slæber det efter den, saa at det rager ud over dens Hale- 
finne og ligner en Regnorm, der hænger den ud af Tarmen. 
At det virkelig er et Læggerør, derom overbeviste Siebold 
sig, da han den 16de April 1858 fandt en uhyre Mængde 
»Bitterlinge" falbudt paa Torvet i Strasburg; mange af dem 
havde netop været i Begreb med at aflægge deres gule Æg, 
og Læggerøret, der lige fra Roden til Spidsen var udspilet 
af en Række svovlgule Æg, kom derved til at se ud som 
en Perlesnor. .Æggehinden var meget elastisk, og de gule 
ovale Æg, der ere meget store (1'”” brede og 11'”” lange) i 
Forhold til Læggerørets Omfang, antage derfor, medens de 
gaa igjennem dette, en næsten cylindrisk Form, som dog 
