318 
endog æder sig langt ind i den geleagtige Masse, hvoraf 
dets Legeme bestaaer. Af disse Snyltedyr fandt jeg altid 
et eller flere Stykker i Maven paa de største Fiskeunger. 
Dette mærkværdige Forhold mellem Manæterne og Fiskeungerne 
er dog ikke ganske uden Fare for de sidste, skjøndt det 
vistnok i endnu flere Tilfælde frier dem fra større Fiskes 
Efterstræbelser. Ved at komme for nær ind under Manætens 
Skive kunne disse fintbyggede Smaaskabninger let blive ind- 
viklede i dens giftige Traade og derved omkomme. Virkelig 
fandt jeg ogsaa engang en temmelig stor Skrej-Unge, som 
paa denne Maade havde maattet bøde med Livet for sin 
Nærgaaenhed." 
»De følgende Dage besøgte jeg flittig disse Bugter for 
at anstille videre Iagttagelser over Skrej-Ungerne. Saa ofte 
Søen ,flør op", sætter Strømmen ind i disse Bugter og fører 
med sig store Mængder af de i Overfladen svømmende Ma- 
næter, der ofte ved højeste Flod blive saa tæt sammenstuvede, 
at man knap kan se Bund; og altid var jeg sikker paa, 
under en eller anden af dem at faa se Skrej- eller Hyse- 
Unger. De vare imidlertid nu saa raske i deres Bevægelser, 
at jeg maatte bruge al min Behændighed for at faa dem 
op i Haaven; i de allerfleste Tilfælde pilede de bort som et 
Lyn, saasnart de fik Øje paa den. Kun naar de stode saa 
skjulte under Manæten, at de ikke fik Fangenettets første 
Bevægelser at se, lykkedes det mig at fange dem. De 
største Skrej-Unger, jeg paa denne Maade fangede, vare næsten 
halvanden Tomme lange. Et Par Dage, da det var rigtig 
stille og vakkert Vejr, gjorde jeg ogsaa nogle Ture langt 
ud i Vestfjorden og fandt ogsaa der af og til, selv i over 
en halv Mils Afstand fra Land, Skrej-Unger (aldrig som inde 
ved Land Hyse-Unger) ikke alene under den langtraadede 
Cyanea capillata, men ogsaa under den uskadelige Medusa 
aurita; ja undertiden saa jeg dem ogsaa staa paa samme 
Maade rolig under andre i Søen flydende Gjenstande, af- 
revne Tangstykker f. Ex." 
Da Sars næste Aar gjenoptog disse Undersøgelser paa 
det Punkt, hvor han havde afbrudt dem, overbeviste han sig 
om, at Torskeyngelen atter kunde findes staaende paa samme 
Maade under de i Havets Overflade svømmende Vandmænd. 
Men tillige overbeviste han sig om, at saasnart de ere blevne 
lidt større, maa de ikke længere søges i disses Selskab. 
Han fandt, at de den nærmeste Tid derefter holde til paa 
de Steder, hvor Havet er opfyldt med flydende Tangstykker 
og andre af Strømmen sammendrevne Gjenstande, for ikke 
