348 
ere altfor stærkt angrebne af denne Snylter"). Svinene 
og Hundene lide især af dem, de sidste ofte i den Grad, 
at de ikke kunne gaa — Natterer mistede endog paa 
denne Maade en ypperlig Jagthund, hvis loppefyldte 
Fødder nu opbevares i Museet i Wien — uagtet Hundene 
(ligesom Kattene) efter fleres Iagttagelser ypperlig 
forstaa at befri sig for dem ved at gnave eller grave 
dem ud. Sandsynligvis er intet mindre varmblodigt Dyr 
frit for deres Angreb, uden for saa vidt det aldrig kommer 
paa de Steder, hvor de findes. Der er ingen Grund til 
at antage, at det skulde være forskjellige Arter af Sand- 
Lopper, som plage disse forskjellige varmblodige Dyr, 
Mennesket derunder indbefattet — Brasilianerne skjelne 
rigtignok mellem en »Bicho dos pes« (i Menneskets Fødder) 
og en »Bicho de cachorro« (Hundens) — ej heller, som 
det ligeledes har været angivet, at der skulde være to 
Arter, en forholdsvis uskadelig, mørkere, med hvid 
Bagkropsæk og en giftig, lysere (gul) .med askegraa 
Sæk, hvis Angreb skulde medføre Lidelser i Lymfe- 
kirtel-Systemet. Denne Forskjel i Følgerne af deres An- 
greb ligger, som vi siden skulle se, ikke hos Angriberen, 
men hos den angrebne selv. — Humboldt vil have gjort. 
den Erfaring, at fremmede især ere udsatte for Sand- 
Loppens Angreb, og at Kreolerne kunne gaa barbenede 
om i det samme Værelse, hvor nyankomne Evropæere 
straks ville blive hjemsøgte af dem; og Rengger mener, at 
Evropæerne først ved at akklimatiseres miste denne 
uheldige Tiltrækningskraft, som Beboerne af Venezuela 
”) »”Om en mærkelig abnorm Haleløshed hos visse. sydamerikanske . 
Pigrotter« (Videnskabelige mu us blser fra den naturhistoriske 
Forening 1849, S. 110). 
