300 
Chiquer! Folk med en saakaldet lymfatisk. Konstitution 
synes især at udøve en vis Tiltrækningskraft paa dem. 
Kun den befrugtede Hun borer sig ind i Huden 
hos: varmblodige Dyr for — hvis den faaer Lov dertil -— 
at blive der til sin Død og bringe sine talrige Ægkim 
til Udvikling. At de aldrig bore sig ind i koldblodige 
Dyr (f. Ex. Krybdyr), og at de befrugtede Hunner ikke 
føormaa at frembringe Afkom, naar de hindres i at 
trænge ind i et varmblodigt Dyr, derom har Bonnet 
overbevist sig ved ligefremme Forsøg. De Sand-Lopper; 
som han holdt i Fangenskab i Maaneder, parrede- sig 
ofte, men til Udvikling af Æg viste der sig ikke Spor: 
Udtog han en befrugtet Hun, straks efter at den havde 
boret sig ind i hans Hud, uden at beskadige den, kunde 
den vel vedblive at leve, men bragte ikke sine Æg til 
Udvikling. Bonnet er ogsaa den, som har bragt det 
til Vished, at ogsaa Hannerne og de ubefrugtede 
Hunnér angribe Mennesker og Pattedyr for at suge Blod, 
men ikke bore sig ind under Huden. De tidligere Iagt- 
tagere havde ikke havt deres Opmærksomhed ret henvendt 
paa denne Side af Sagen, og det var derfor tvivlsomt, 
hvorledes det hermed forholdt sig. Det var jo: tænkeligt, 
at Sand-Lopperne som fuldt udviklede Insekter ikke toge 
Føde til sig, Hannerne slet ikke, og Hunnerne først efter 
at Snyltelivet var begyndt, og skjøndt dette var mindre 
sandsynligt, da Hannerne og Hunnerne ere ens byggede i 
alle Henseender (med Undtagelse af de indre og ydre Kjøns= 
redskaber og nogen Forskjel i Aandedrætsredskaberne, 
som: betinges af Hunnens senere Omdannelse) og navn- 
lig have Sugesnablen af samme Længde og Bygning, 
trængte man dog til at faa dette Punkt oplyst. ved 
umiddelbar Iagttagelse. De ældre Iagttagelser, der gaa 
