304 
hed fast ved de glatteste Flader. Farven er brun eller 
gulagtig, Størrelsen omtrent 4 Linie, altsaa kun Halv- 
delen eller noget mindre af den almindelige Loppes; 
Hannen beskrives snart som noget mindre, snart tvert- 
imod som lidt større end Hunnen, hvis Bagkrop allerede 
førend Parringen er mere udviklet.” Det er dog først 
under den befrugtede Huns Snyltetid at. denne Legemsdel 
svulmer op i den Grad, at den opnaaer et Tvermaal af 
21/. den danner da en rund opsvulmet Blære af Størrelse 
som en lille Ært, paa hvilken man let kan overse Dyrets 
forholdsvis lille Forkrop med Hovedet, Munddelene. o. s. v. 
I Virkeligheden er det dog kun anden og tredje Bag- 
krops-Ring, som tage Deli denne Opsvulming og Om- 
dannelse; de mangle derfor ogsaa Aandehullerne, som 
derimod findes paa disse Led hos Hannerne ligesom paa 
alle de andre Bagkrops-Ringe. Visse ældre Beskrivere f. Ex. 
Sloane (1707) og Catesby (1743) troede, åt denne 
»Pose«, som de meget godt vidste indeholdt Loppens 
Æg, var en Slags Sæk eller Kokon' (ikke ulig Edder- 
koppens Æggesæk f. Ex.), hvori den havde aflagt sine 
" Æg, og som den saa havde anbragt i Menneskers eller 
Dyrs Hud, »ligesom andre Insekter lægge deres i Bladene 
eller Barken paa Træerne«. Denne »Sæk«, der i. 24 
Timer opnaaer et "Hirsekorns, paa 3—4 Dage som 
sagt en Ærts Størrelse, opstaaer imidlertid, som an- 
ført, ved en Udspiling af hine to Ringe af Hunnens 
Bagkrop, der ligesom Termit-Dronningens Bagkrops-Ringe 
svulme op i en uhyre Grad paa Grund af den stærke 
Udvikling af Æg (mindst 200) af en forholdsvis meget 
betydelig Størrelse, næsten halv saa store som det 
udviklede Insekt i ubefrugtet Tilstand. Det er frem- 
deles en Vildfarelse, naar enkelte ældre Beskrivere have 
