396 
den korte Tid, den har tilbage, og derefter dens Grav, 
udfyldes netop af Sand-Loppens Bagende, saaledes at den 
Aabning, hvoraf Ægene skulle føres ud, befinder . sig 
umiddelbart indenfor hin Indgang; ved det svageste Tryk 
ville derfor de modne Æg trykkes ud af denne og falde 
paa Jorden. — Sin fulde Størrelse opnaaer den snyltende 
Hun-Loppe jo temmelig hurtig; Ulloas Angivelse, -at 
dertil medgaa 4 eller 5 Dage, efter at Insektet er trængt 
ind i Huden, er som vi have seet, fuldkommem rigtig. For 
Resten er der ikke meget. at. sige om déns Liv i denne 
Tid. I Begyndelsen er den vistnok beskæftiget med at 
optage em rigelig Mængde af det kraftige Fødemiddel, 
som skal sætte den i Stand til i saa kort en Tid at 
udvikle de talrige Ægkim til Æg. Der skal efter 
Guyons Iagttagelser udvikle sig et eget trevlet og kar- 
fyldt Væv i Bunden af Hulen, hvorved der tilvejebringes 
en lignende Forbindelse mellem Snylter og Vært som 
ved »Moderkagen« mellem Foster og Moder; visse af 
Hudens Haarkar svulme op og pumpe med regelmæssige 
Pulsslag Blodet ind i Munden paa Loppen. Det varer 
imidlertid ikke længe, inden den falder hen i Ro og 
Uvirksomhed; alt som Æggestokkene udvikles og Bag- 
kroppen svulmer op, svinde alle de andre Organer, der 
ikke skulle bruges mere; og naar Ægenes Udvikling er 
tilendebragt og de efterhaanden have forladt Værtens og 
Moderdyrets Legemer, er dettes (Loppens) Liv ogsaa til 
Ende. Den skrumper nu ind og tørres hen og vil dele 
Skjæbne med den omgivende Overhud, d. v. s: afkastes 
eller afskalles med denne. Hvad enten den foranlediger 
sygelige Tilfælde, Ansamlinger af Materie o. s. v. eller 
ikke hos. sin Vært, vil dens Skjæbne i Hovedsagen være 
den samme, at føres ud af Legemet med Resten af sine 
