379 
af Klitternes Dannelse i Bretagnes Heder. Vinden driver 
Sandet afsted foran sig, indtil dette finder en Hindring; 
der danner sig nu en lille Forhøjning eller Række af 
Klitter. Det indtrængende Vand væder deres Grund- 
flade og hefter dem til Jorden, medens Vinden igjen 
driver de øvre Dele videre, hvorpaa samme Spil gjen- 
tager sig, indtil hele Fladen er tilsandet. 
Naar en Skov træder i Vejen for en med skadeligt 
Smitstof svanger Vind, beskytter den undertiden de bag- 
ved den liggende Egne for Vindens fordærvelige Ind- 
flydelse paa Klimaet. 
Fordelen ved igjen at fremkalde Skovvækst paa Bjer- 
gene beroer paa den Lethed, hvormed Regnvandet trænger 
ned i Jorden, paa Vanddampeunes Fortætning i Luften, hvor- 
ved der fremkaldes Regn, og paa den Fugtighed, som for 
det meste hersker inde i og i Nærheden af Skovene, og 
som ved en lav Temperatur giver Anledning til Duggens 
Dannelse. 
Mange Kjendsgjerninger vise, at Strækninger, der 
berøves deres Skove, let blive til Moradser. Brenne, 
som ligger mellem Indre og Creuse, har en kreds- 
formig Overflade af omtrent 160,000 Tdr. Lands Areal. 
Jorden, der bestaaer af Ler og Grus, hviler paa et 
uigjennemtrængeligt Lerlag. Hele Egnen er oversaaet 
med Damme, hvilke man tilskriver de der saa hyppige 
"Febere. For 1000—1200 Aar siden var denne Egn be- 
.dækket med Skove og Enge, der fandtes rindende Vande, 
men hverken Damme eller Moradser, og Egnen var be- 
rømt for sin Frugtbarhed og sit milde Klima. Men med 
Skovenes Forsvinden fremstod der Sumpe, som snart ud- 
bredte sig over Jorden, der begyndte at blive ufrugtbar. 
… I Sologne, som har en Overflade af omtrent 900,000 
