400 
af de af ,,Jomfruerne" lagte Æg; alle disse Æg udviklede 
sig uden Befrugtning og frembragte Larver, der trivedes 
ved det jomfruelige Samfunds Omhu, og alle disse Larver 
viste sig ved deres endelige Forvandling at være Hanner, 
i Modsætning til de af Bedstemoderen lagte Æg, som kun 
havde givet Hunner. … (Disse befrugtes. altsaa om Efter- 
aaret af en af deres ældre Søstres Sønner.) 
Man kunde, naar man vilde være meget skeptisk, sop- 
kaste det Spørgsmaal, om ikke en fremmed befrugtet Moder 
kunde have forvildet sig hen til de moderløse Reder og lagt 
nogle Æg i disses Celler. S. benægter paa det bestemteste 
denne Mulighed. I de fire Aar, som han har ofret. til 
Undersøgelsen af disse Hvepse, har han bestandig overbevist 
sig om, at Beboerne af en-Rede aldrig tillade en Pøolistes, 
der hører til et andet Selskab, at trænge sig ind i deres. 
Deres Instinkt lærer dem, at slige paatrængende Gjæster kun 
ere Røvere, der ville stjæle og fortære deres Larver. Saasnart en 
Polistes-Hveps nærmer sig et Polistes-Samfund, der er i 
travl Virksomhed, og bliver opdaget af et af dettes Med- 
lemmer, vender dette sig straks mod den Fremmede og retter 
sin Forkrop i Vejret for ret at kunne tage imod den, hvis 
den skulde gjøre Mine til at besøge Reden. Skeer dette, 
staa begge Hvepse lige overfor hinanden med Mund. mod 
Mund, og i samme Øjeblik har den aarvaagne Skildvagt op- 
daget, om det er Ven eller Fjende den har for sig; i første 
Tilfælde blive de ved at berøre og beføle hinanden med 
deres Munddele, der ere i livlig Bevægelse; derpaa skilles de 
fredelig ad og gaa hver til sit Arbejde. Er Redens om- 
hyggelige Vogter derimod kommet til det Resultat, at den 
ankomne ikke hører til dens egen Stat, og det ved den, 
saa snart den har berørt den med sine Munddele, bliver den 
straks vist harmfuldt tilbage, og hjælper det ikke, jaget om- 
kring paa Reden af den højst opirrede Hveps, indtil den 
fortrækker. Skulde den vise den Haardnakkethed ikke at 
ville rømme Marken, løber Forsvareren summende om paa 
Reden og puffer til sine Kammerater, hvis Opmærksomhed 
maatte være optaget af deres huslige Forretninger, og For- 
følgelsen mod den fremmede Gjæst bliver nu såa almindelig 
og kraftig, at den skyndsoms maa trække sig tilbage. 
Lige over for en saadan Aarvaagenhed maa hin Tvivl forsvinde, 
og der kan derfor ikke være Tvivl om, at hos Polistes 
gallica idet mindste fødes Hannerneparthenogenetisk 
af ubefrugtede Æg. 
