408 
der ere fødte Ryttere og Hyrder, oftere have prøvet 
påa at opdrætte unge fangne Føl. »Hvis det kunde 
lykkes at tæmme Dshiggetajen« , siger Pallas, »saa 
vilde den ikke alene afgive den hurtigste Jagtkleppert, 
men ogsaa væsenlig forbedre Æsel- Tillæget. Hidtil er 
den ligesom Zebraen endnu ikke bleven tæmmet; dog 
troer jeg, at man. endnu ikke bør opgive Haabet om 
at gjøre den til et Husdyr.« Det Haab, den berømte 
Forsker her udtaler, er i det mindste kommet sin Op- 
fyldelse' meget nær. Man har i de sidste 20 Aar ikke 
alene flere Gange holdt dette smukke Dyr i Dyrehaver, 
men ogsaa oftere — efter Dr. Weinland 16 Gange 
alene i Paris — bragt det til at parre sig der. Man 
har med Held formaaet det til at parre sig ikke 
alene med Hopper af Æsler, men ogsaa af Kvag- 
gaer og Zebraer”). I Akklimatisations - Haven i Bou- 
logne-Skoven synes det endogsaa at være blevet taalelig 
tamt; i det mindste skriver A. Geoffroy St. Hilaire 
til Dr. Weinland: » Vore Dshiggetajer ere endnu ikke 
afrettede til at kjøre med, men. jeg troer, at hvis vi 
havde Tid og en Mand, der forstod sig påa det, 
maatte det vist kunne lykkes med Hingstene. Man har 
allerede gjort to ret heldige Forsøg.«  »Blandinger af 
Dshiggetajer og Æsler ere hos os, som overalt, gode 
Arbejdere,« - Det synes altsaa, at det dog vil lykkes at 
gjøre os dette stolte Dyr underdanigt. 
Nogle Forskere antage, at »Kiang'en« er det samme 
Dyr som Dshiggetajen, medens andre holde den for en 
%) Det maa dog bemærkes, at disse og de følgende Angivelser ikke 
egenlig gjælde den mongolske Dshiggetaj, men den indiske 
Dshiggetaj eller »Gorkur«, om hvis Forhold til den mongolske 
mere siden i »Efterskriften«. (R..A.) 
