416 
muntert og klogt Dyr. Den har bevaret sin ædle Hold- 
ning og gjør derfor et særdeles godt Indtryk paa Be- 
skueren. Dens Væsen er ikke mindre behageligt. Den 
er godmodig, meget kjælen mod den Mand, der passer 
den, og mod -dem, den kjender; men den har ofte Nyk- 
ker, der besværliggjøre Behaudlingen eller i det mindste 
et nærmere Forhold til den. Endskjøndt. den holder 
meget af Kjærtegn og synes at være taknemmelig for 
dem, kan den dog ikke lade være, naar man vil klappe 
den, lejlighedsvis at snappe efter Haanden, eller hvis 
den kan se sit Snit, at give en et Hovslag, naar man 
vil gaa bort fra den. Desuagtet er ogsaa den føjelig og 
sætter sig ikke op uden i det højeste af Kaadhed og: Lyst 
til Spilopper. Dens Fader levede i Dyrehaven i Wien. 
Baandene om Fødderne ere en ret interessant Ejen- 
dommelighed, thi de stille dette Æsel som et Mellemled 
mellem dets andre Slægtninge og Tigerhestene, og'de af- 
give et Vidnesbyrd om, at de forskjellige Verdensegne 
give deres Skabninger forskjellige Ejendommelighederå). 
Om det end maa forblive uafgjort, hvilket vildt Æsel 
vi skylde vort nyttige Husdyr, saa staaer dog saa meget 
fast, at baade Asiens »Kulan« og Afrikas »Hamar el 
Wadi« fra. gammel Tid af ere blevne benyttede til For- 
ædling af Æsel - Tillægett"). De gamle Romere udgave 
store Summer til denne Forædling, Perserne og Araberne 
gjøre det endnu. Kun hos os er det tamme Æsel ved 
bestandig Forsømmelse sunket ned til at blive en sand 
Krøbling. 
+) Navnlig for saa vidt Stribningen overhovedet — i sin mere eller 
mindre udviklede Skikkelse — bliver et Fællesmærke for alle 
afrikanske Heste, det afrikanske Vildæsel og Tigerhestene. 
£x) Jfr, dog »Efterskriften«, sidste Side. (R. Å.) 
