420 
I det foregaaende er Kredsen for Æslets: Udbredelse 
efterhaanden antydet. For- og Mellem-Asien, det nord- 
lige og østlige Afrika, Syd- og Mellem-Evropa og' ende- 
lig Syd- Amerika ere de Egne, hvor: det trives bedst. 
Jo mere tørt Landet er, desto bedre befinder Æslet sig. 
Fugtighed og Kulde taaler det mindre godt end Hesten. 
Derfor finder man i Persien, Syrien, Ægypten, Berberiet. og 
Syd-Evropa. de smukkeste, i det regnfulde Mellem-Afrika 
eller hos os, der rigtignok ogsaa bo udenfor dets egen- 
lige Gebet, de sletteste Æsler. Vistnok bliver det til- 
med meget forsømt i Mellem-Evropa og i det indre af 
Afrika , imedens man i Asien og det nordlige Afrika 
i det mindste søger at forædle det ved Krydsning. . En 
god Behandling bliver for Resten ogsaa i Syden kun de - 
værdifulde Æsler til Del, de øvrige føre ét næsten lige 
saa sørgeligt Liv som vore. Spanieren f. Ex. pynter vel 
sit: Æsel med alle Slags Kvaster og Rosetter, brogede 
Halsbaand,. smukke Ridedækkener og deslige, paastaaer 
ogsaa, at hans »Graadyr« fører sig dobbelt stolt, naar 
det er pyntet, at det altsaa glæder sig ved hans: Op» 
mærksomhed imod det, men han behandler sin, arme. fir- 
benede Tjener overordenlig slet, lader den sulte og arbejde 
og prygler den dog paa. det ubarmhjertigste. Heller ikke 
det almindelige ægyptiske Æsel har en misundelsesværdig 
Lod. Det er hver Mands Slave og hver Mands. Nar. I 
hele Orienten falder det ingen ind at gaa til. Fods,, selv 
Tiggeren har i Almindelighed sit Æsel; han rider paa 
det til det Sted, hvor: han vil bede om Almisse, lader 
Æselet, som han siger, græsse; paa »Guds grønne Jord«, 
og rider om Aftenen hjem igjen paa det. 
Intet Steds i Verden gaaer Æselridningem vistnok saa— 
ledes i Svang som i Ægypten. Her ere disse villige Dyr 
