429 
anseer man Muldyret for ganske uundværligt; for Syd- 
Amerikaneren er det, hvad Kamelen er. for Araberen. Et 
godt Muldyr bærer en Byrde af 300 Pd. og tilbagelægger 
dermed daglig 6 til 7 Mile. Derhos mærker man ikke 
en Gang efter lange Rejser nogen Aftagen. af Kræfterne, 
om ogsaa Foderet mangen Gang er knapt og saa slet, at 
en Hest slet ikke vilde have rørt det. Dertil kommer, 
at Rytteren kan betro sig til det sikre Dyr med den 
fuldkomneste Tryghed selv paa de vanskeligste Stier. 
I Spanien anvender man i Almindelighed Muldyret til at 
trække, og man betaler der gjerne lige saa meget for et 
Par: gode »Mulas« som for et Par Heste. Spanieren. er 
stolt af sit Muldyr og pynter det paa alle mulige Maader 
med Flitterstads, navnlig med røde Baand og Snore, men 
behandler det alligevel kun sjelden godt. = Rigtignok 
bliver det. ordenlig passet, faaer nok at æde og drikke, 
" men saa byder man det ogsaa næsten det umulige og 
straffer det haardt med Prygl, Stenkast, ja vel og med 
Knivstik, naar det ikke øjeblikkelig efterkommer Herrens 
Ønsker. En Rejse med en spansk Ilpost er en sand 
Helvedestur. Fem Par Muldyr spændes bagefter hinanden; 
paa det forreste Sadeldyr sidder Forrideren, paa Bukken 
Kudsken med en frygtelig Pidsk, og ved Siden af ham 
endnu en særegen Muldyrdriver, der fører en dygtig 
Knippel. Ethvert Muldyr har sit særegne Navn”), som det 
lærer paa den Maade: det til Posttjeneste. bestemte: Dyr 
bliver bundet fast til en Pæl og ovenikjøbet holdt af en 
£) De Navne, som man giver Muldyrene, staa ikke i nogen Kalender 
og ere forskjellige efter Provindserne. »Francés« (Franskmanden), 
»Ingles« (Engelskmanden), »Generala« "Generalinden), »Coronela« 
(Oberstinden), »Valerosa« (den modige), »Platera« (den sølverne) 
synes at. være meget yndede. 
