456 
Halskanalen skrumper ind og farver sig brunlig efter en 
6—8 Timers Forløb; som senere Følger af Befrugtningen 
indtræde Celledelingerne med hvad dertil hører. 
Mossernes Æg- og Sædgjemmer ere i alt væsenligt. 
byggede som hos Bregnerne; man tør derfor vel ogsaa 
antage, at Befrugtningen vil ske paa væsenlig samme 
Maade. — Hvad Marchantia angåaer, ere dens Æg- 
gjemmer som anført anbragte paa Frugtholder-Hattens 
Underside i flere Dobbeltrækker og vende altsaa Mun- 
dingen nedad; for at forstaa, hvorledes Befrugtningen af 
dem bliver mulig, naar de ved Frugtholderens lange Stilk 
ere hævede højt op over Jorden, maa jeg gjøre opmærk- 
som paa Strasburgers Iagttagelse, at naar en Vand- 
draabe falder paa Hatten, bliver den ikke liggende som 
hos Sædgjemmeholderne, men glider ned og bliver hæn- 
gende ved Undersiden af de furede Straaler, der udgaa 
fra Skiven, og fastholdes af dem saavel som vel ogsaa 
af de fryndsede Svøb, der omgive Æggjemmernes Dobbelt- 
rækker (se Fig. 3, B). Indeholder Regndraaben Sædfim, 
kan Befrugtningen altsaa foregaa. 
Hos de sidst (S. 296-99) omtalte Alger og Svampe ud- 
viklede den befrugtede Kimcelle sig til et Sporehus, og Spo- 
rerne ere altsaa ikke det umiddelbare Resultat af Befrugt- 
ningen. Ganske det samme erTilfældet her; thi de Cellede- 
linger, der paåbegyndes i den befrugtede Kimcelle, føre til 
Dannelsen af et Sporehus,. som derfor er indesluttet i det 
gamle Æggjemme, saaledes som man vil se af Fig. 6, €, 
hvor Æggjemmets Hals og Væg ere betegnede med a, Spore- 
husets Væg med f og dens nederste stilkformede Del med sz. 
Det vil være bekjendt, at »Hætten» paa Moskapselen 
netop er Resterne af det ved Frugtens Udvikling indtørrede 
og sprængte Æggjemme. — Sporehusets Stilk borer sig 
