ABT 
ofte langt ned i Moderplantens Væv, men træder aldrig 
i nogen inderligere organisk Forbindelse med det — 
en Grund til, at man betragter det som en egen selv- 
stændig Generation. 
Det er kun i mindre væsenlige Forhold, at de andre 
Mosarter afvige fra Marchantia, Forhold, som navnlig 
faa Betydning ved Begrændsningen af Slægterne; saasom i 
Æg- og Sædgjemmernes Stilling (umiddelbart paa Løvets 
Overflade hos Riccia, inde i Løvet hos den højst af- 
vigende og mærkelige Anthoceros, i Bladakslerne eller 
paa Stængelspidserne hos Jungermannierne og Bladmosserne 
0. S. V.), eller i Maaden, hvorpaa Kjønsorganerne opbygges 
fra den fælles simple Begyndelse — en udhvælvet enkelt 
Celle —, i Maaden, hvorpaa Sporehuset udvikles og aabner 
sig (med Klapper eller Laag eller uregelmæssig), om 
det har en Midtsøjle (Bladmosser) eller mangler en saa- 
dan (Halvmosser) 0. s. v. 0. s. v., men i Bygningen af 
Kjønsorganerne og Befrugtningsmaaden er der, saavidt vi 
vide, ingen væsenlige Afvigelser. Hos Bladmosserne ere 
Sædgjemmerne i Almindelighed mere cylindrisk lang- 
strakte og langstilkede end hos Halvmosserne (se m, 
Fig. 7, B) og anbragte paa Enden af Stænglerne — hos 
enbo Mosarter sammen med Æggjemmerne, som paa hos- 
staaende Billede, og gjerne omgivne af særegent formede 
Blade og blandede med Safttraade(s) — men Bygningen af 
dem er den samme som hos Marchantia, og ligesaa 
af Æggjemmerne (n-n i Fig. 7, B). Ligesaalidt ere 
Sædlegemerne forskjellige (Fig. 7, A). Derimod er der 
en betydeligere, skjøndt næppe gjennemgribende Forskjel 
mellem Halv- og Bladmosserne i den hele Udviklings- 
gang af Plantearten; naar en Spore af en Halvmos spirer, 
udvikler den sig hos' Flertallet af Arter umiddelbart til 
