D6 NO RDQVIST, SIBI It. IS H AFS K CSTEXS DÄGGDJURSFAUNA. 



någon större mängd. I allmänhet kan dessutom sägas, att 

 det Sibiriska Ishafvet, oaktadt sin rikedom på åtskilliga andra 

 djurklasser, är fattigt på mollusker, åtminstone på större så- 

 dana, som kunde tjena hvalrossen till föda. 



Såsom ett bidrag till kännedomen af hvalrossens lif, vill 

 jag här anföra ett par af Vegas norske fångstmän berättade 

 och af dr Kjellman upptecknade meddelanden: »F. d. skeppa- 

 ren Hougan, hvilken gjort 32 fångstresor på Ishafvet och der- 

 under besökt Jan Mayen, Spetsbergen, Novaja Semlja, Jalmal 

 och omgifvande haf, har enligt sin egen berättelse endast tre 

 gånger härunder stuckit hvalross på land: 



l:o) Den 12 sept. 1860 vid en af Tusenöarne, benämnd af 

 norske fångstmän Tranbärsön, belägen öster om Yestspets- 

 bergen. På en låg strand lågo här omkring 300 hvalrossar 

 och kanske lika många på andra sidan ön. 142 stycken »län- 

 sades» (stuckos med lans); af dessa var endast en hona, alla 

 •de andra voro stora, gamla s. k. bankoxar. Ingen hud vägde 

 mindre än 14 norska vaag, somliga ända till 17 vaag. I medel- 

 tal gaf h varje djur 2 tunnor späck, under det en tunna anses 

 vara det vanliga af en hvalross. Tänderna vägde i medeltal 

 12 norska & paret. Hafvet omkring Tusenöarne var vid detta 

 tillfälle isfritt. 



2:o) Den 23 juni 1863 i Dyrebay på Spetsbergens ostkust. 

 Fjorden var isfri, men hafvet utanför fyldt med grof is. 



Här brukar hvalrossen årligen gå upp på land. Omkring 

 100 hvalrossar lågo denna gång på stranden i det inre af 

 fjorden, deribland en del honor, hvilka då, såsom alltid skall 

 vara fallet, hade placerat sig närmast strandkanten. 41» styc- 

 ken djur stuckos, alla stora oxar. Enligt regeln vid detta 

 slags fångster dödas aldrig de närmast strandkanten liggande 

 djuren. 



3:o) Vid Hopen Island på Spetsbergens ostkust, Hval- 

 rossar, omkring 3 — 400 stycken, iakttogos första gången lig- 

 gande på land den 4 augusti, men vädret tillät då ej land- 

 stigning. Under de följande dagarne, hvarunder vädrets dåliga 

 beskaffenhet gjorde det omöjligt för fångstfolket att komma i 

 land, gick hvalrossen nere gånger i sjön och upp på land igen. 



Det är en åsigt bland fångstmannen, att hvalrossen första 

 gången den gått på land ligger längst och fastar. Den kan 

 då, om den ej oroas, ligga ända till en hel månad. Först den 

 22 augusti kunde fångstbåtarne komma i land, och då länsa- 

 des 31 stora oxar, ingen hona. De honor, som förekomma 

 bland dylika skaror af gamla oxar, kallas af fångstmännen 



