110 



NOBDQVIST, SIBIS. ISBAFSKUSTENS DAGGDJUSSFAIWA. 



käken, betydligt större än de mellanliggande; underkäkens 

 äro betydligt mindre än öfverkäkens; de äro alla kägelformiga 

 med tillbakaböjd spets. Hörntänderna äro böjda och icke 

 särdeles starka. De äro nästan af samma storlek som hos 

 lika stora exemplar af Ph. groenlandica. Kindtänderna äro 

 små, kägelformiga och försedda med en längskant fram- och 

 baktill. Första kindtanden är enkel, de följande hafva ingen 

 eller en knapt märkbar spets framför hufvudspetsen och en 

 liten spets bakom den. Sista kindtanden är trubbig och knöl- 

 formig. Alla kindtänder, utom den första, hafva två rötter. 

 Uti Petersburgska Vetensk. -Akademiens zoologiska museum 

 finnes en skalle af denna art från Kamtschatka förvarad under 

 namnet Ph. equestris. Den skiljer sig endast obetydligt frän 

 den af oss från Lawrence bay hämtade 

 skallen, så att något tvifvel om artiden- 

 titeten icke kan komma i fråga. Bland 

 sådana individuela afvikelser må näm- 

 nas, att gombenens bakre kant bildar en 

 oregelbunden något konkav linie, att 

 mellanbalkens kanter icke äro så afrun- 

 dade framtill som på Vega-exemplaret, 

 att underkäken har sin största bredd 

 mellan 4:de och 5:te kindtanden, och att 

 några kindtänder (utom första och sista) 

 hafva en eller två spetsar bakom hufvud- 

 spetsen. 



Men utom denna skalle finnes uti 

 Petersb. Vet.-Akademiens zoologiska mu- 

 seum några sälskallar, som blifvit upp- 

 tagna under namnet Ph. dorsata. Dessa skallar afvika — på 

 några små individuela afvikelser när — icke alls från ofvan- 

 beskrifna tvänne skallar. Till en del af dessa skallar (N:o 

 $66) finnes äfven skinnet (N:o 1924, 9)- På ryggen har det en 

 något otydlig sadelformig teckning, som slutar med en spets 

 i nacken. Ofvanstående bild Ii) gifver ett ungefärligt begrep]» 

 om fördelningen af färger. 



Skinnets längd från nosspetsen till ändan af bakre extre- 

 miteterna ungefär 12 d.m. 



Hos ett annat exemplar, N:o 1925, 9, är ryggen också grå- 

 brun, men sadelformen är otydligare. Dock saknas icke heller 

 här den månformiga begränsningen på sidorna, en ljusare 

 Häck i nacken och ett ljust tvärband öfver bakryggen. Detta 

 exemplars längd är något öfver 14 d.m. 



Bild 19. 



Schematisk bild af 



färgteckningen hos 



Phoca fasciata. 



