4 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 2. NIO 1. 



stöden ej är redigerad af honom själf, h vårföre Liljebl. re- 

 fererar sig till alla tre upplagorna. Scheutz ocli Wall referera 

 sig respektive till de i föregående delar icke omnämnda »Vägen 

 till naturens riken^ af G. Scheutz (1843) och »Vestmanlands 

 flora» af W. A. Wall (1852). 



De af mig nybildade namnen, såsom man finner relativt 

 £å, äro betecknade med nb. De flesta af dessa äro redan 

 off'entliggjorda i nionde upjflagan af Krok & Almquists 

 svenska flora för skolor. 



En olikhet finnes dock ofta nog däruti att jag såsom 

 arter upptagit mänga växter, som af anförda författare i 

 motsats mot andra betraktas såsom underarter. Då namn- 

 frågan här är hufvudsak, är det naturligtvis af underordnad 

 betydelse, om en med ett visst namn försedd växt upptages 

 såsom egen art eller underart. Vikten ligger därvid, att det 

 svenska namnet anföres. 



Vid en jämförelse mellan den här meddelade förteckningen 

 och nyss anförde författares flora skall man vidare finna en 

 skiljaktighet däruti, att släktbegränsningen stundom är olika. 

 Det kan tyckas att jag härvid förfarit inkonsekvent, men 

 detta har skett för att ådagalägga, att de svenska artnamnen 

 enligt här använda system utan den minsta olägenhet kunna 

 bibehållas oförändrade äfven när släktbegränsningen växlar. 



I fråga om klasser och familjer, deras uppställning och 

 begränsning, har jag icke följt anförda författare utan så 

 godt som uteslutande sista (3:dje) upplagan af Englers »Sylla- 

 bus der Pflanzenfamilien» (Berlin 1903). 



I många fall är namnet på ett släkte, hvars svenska 

 artnamn äro bildade i enlighet med den binära nomenklaturen, 

 detsamma som namnet på dess vanligaste eller mest utmär- 

 kande art. Då detta vid undervisningen måhända kunde 

 föranleda olägenhet, har jag, i enlighet med bruket hos andra 

 författare, betecknat den afsedda arten med »Vanlig», »Akta», 

 o. s. V., hvilka tillägg dock äro satta inom parentes, därmed 

 antydande, att de endast undantagsvis behöfva användas. 



För somliga växter äro upptagna två, stundom tre svenska 

 namn, i hvilket fall det eller de, som anföras framför det 

 latinska namnet, anses böra ha företräde. 



I enlighet med våra nyare floror har jag äfven upptagit 

 några mera vanliga odlade eller införda växter (utmärkta 

 med f). Många namn på sådana finnas redan hos Eranck, 



