A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN. 3. 95 



ligen ett namn Rödklint för -»Cyanux hört. ß. rub:>, incn dilrmcd af- 

 ses väl endast en targvarietet al' Blåklinten. Liljeblad har Kackklint, 

 och P. F. Wahlberg är den förste, hos hvilkcn jag fnnnit namnet 

 Rödklint för arten i fråga (1835). Det återkommer sedan hos Krok 

 och Almquist. Det ursprungliga namnet synes hafva varit Gulskära, 

 emedan växten användes till gulfärgning. Wall har Färgklint. 



E. Fries använder Rödklint för Agrostemma, och så gör redan 

 Franck, som har Rödklint för »Lychnis arvensis, Githagot. Samma 

 namn användes för växten, •ilVigellastriim», af Tillandz, Bromelius 

 och Rudbeck (hos de båda senare Röd Rågklint). Linné har Klätt 

 såsom svenskt namn för Ågrostemma^ men såsom provinsnamn anföras 

 både Klint (Småland) och Rödklint (Dalarne). Retzius har Rödklint o. s. v. 



Af det anförda framgår, att Klint och Klätt användts såväl för 

 Agrostemma som för Centaurea Cyanns., men att Blåklint ingått 

 bland den senares namn sedan äldsta tider. 



3. Echinops. När Hoffberg bildade namnet Bolltistel, har 

 det skett genom omkastning af namnet hos Franck, som för Carduus 

 sjyhivrocephalus har Tistelboll. 



1. Acliillea Ptariiiica. Påståendet i »normalförteckningen>^, att 

 namnet Xäsgräs endast skulle afse A. MiUefolium torde icke hälla 

 streck, utan användes det för båda art.rna. Bromelius har nämligen 

 Näsegräs såsom ett af de svenska namnen pä Ptarmica, och det åter- 

 kommer äfven under MiUefolium. Rudbeck har Nysegräs för Ptai^- 

 niica (Se äfven under Cho^ysanthemnm Parthenium, 6). 



5. Chi'ysantheniuisi. E. Fries anför (Bot. Utfl. 3) Hvit-Oxöga 

 och Gul-Oxöga såsom äldre namn på de båda vilda arterna. Härvid 

 må dock anmärkas, att Oxöga hos de äldre författarne äfven omfattar 

 Anthemis. Tillandz har sålunda för Bellis jnajor campestris Krag- 

 bloraster, Prästkragar, hvarmed, såsom af figuren (sid. 119) framgår, 

 afses Chi'ysantheimmi Leucanthernum. Chrysanthemum segetum 

 upptages hos honom såsom Gul Oxöga ^, Gul Leteblomst, men äfven 

 för Puphthalmum anföras namnen Oxöga och Gul Leteblomst, och af 

 af bildningen (sid 118) inses, att härmed afses Anthemis tinctoria. 

 Att äfven Anthemis arvensis kallades Oxöga framgår af Bromelius, 

 som för Buphthahnum foliis inillefolii har »Hvitaktigt Oxöga med 

 Röllekans eller Hundkamillens blad». Tabernaemontanus har Rindsaug 

 för Cotula och Buphthalmum, medan Bellium niajtts (Chrys. Leuc.} 

 kallas Gänsblum. 



6. Clirysauthenniiii Parthenium. Det torde böra påpekas, att 

 Mattram och Bertram afse skilda växter, hvilket man icke kan för- 

 moda af den framställning, som lämnas af E. Fries i Kritisk ordbok. 

 I Bot. Utfl. anföres (3, sid. 238): »Pyrethrum, Berthram, m., ett i 

 medeltiden (Baertram) och af äldre skriftställare (H. Schmid, Frank.) 

 mycket brukligt namn uppkommet af Parthenium. Förvexlas ofta 

 med Mattrara, bildadt efter Matricaria». I Kritisk ordbok läses 

 däremot (sid. 7): ;Battrara, m., hos alla äldre förf. riktigare Berthram, 



^ Vid citat af de äldre författarne har jag icke ansett nödigt att alltid 

 använda deras stafsätt, t. ex, Guul, Hwijt o. g. v., utan återgifver namnen 

 oftast i moderniserad form. 



