A. G. NATHOPvST, SVENSKA VÄXTNAMN. 3. 113 



102. luipatioiis. I första ui)i)lagau af Fraiicks Specul. hotan. 

 ui)ptagas bäde Spriiigört och Springkorn, hvilket här anföres, emedan 

 E. Fries uppgifver (Bot. Utfl. 3) Tillandz såsom auktor till Spriiig- 

 ört. (Af denna och andra uppgifter framgår, att E. Fries endast haft 

 tillgång till andra upplagan af Fraucks arhete). 



103. Evoiiymns. Till hvad E. Fries härom anför (Bot. Utfl. 3) 

 må tillfogas, att Rudheck har Spindelträ, öfversättning af tyskarnes 

 Spindelhaum. 



104. Ilex. Heter icke Kristtorn hos Franck, utan Kristtörne, 

 jämte Skogstistel och Marwtörne (?). 



105. Euphorbia. Äldre författare ha för detta släkte Ulfsrajölk 

 (=: Vargmjölk), Reformsgräs, Djäfvulsrajölk, af hvilka det första ännu 

 i Tyskland användes såsom släktnamn (Wolfsmilch). Linné anför 

 Räfmjölk såsom svenskt namn på E. Peplus, medan det af andra 

 författare föres till JE. Helioscopia. För släktet har Linné (Tal om 

 jordens tillväxt) Mjölkört. Hos Bi-omelius finnes dessutom Vårtört för 

 E. Peplus, och detta namn återkommer hos Linder under formen 

 Vårtfräta. Intressant är, att redan Bromelius synes hafva iakttagit 

 E. paliisti'is ^ Bohuslän, ty jämte Peplus och TitJiymalus helioscopus 

 har han äfven T. palustris, Stort Vattureformsgräs, Djäfvulsmjölk. 

 Denna kallas af Rudbeck Ölands Reformsgräs och af Tillandz Berg- 

 trollsmjölk. x'Mla dessa namn syfta på släktets giftiga mjölksaft, som 

 ansågs kunna borttaga reformar, vårtor o. s. v. Enligt E. Fries 

 skulle Tillandz hafva namnet Tyresört, det finnes dock ej hos honom 

 utan hos Franck. 



105 a. Mercurialis. De äldre författarne skrefvo Bingelgräs, och 

 först i andra upplagan af Liljeblads flora förekommer ensamt Bingel 

 (i första upplagan Bingelört). Lilja har Skogsbingel för M. perennis, 

 hvilken hos Rudbeck och Bromelius kallas Skogs Bingelgräs. Xeu- 

 mans Lundbingel är dock kanske bättre. 



106. Polygala. Enligt E. Fries (Bot. Utfl. 3) skulle Jungfrulin 

 för detta släkte vara af honom nybildadt. Xamnet finnes hos Linné 

 under formen Jungfru Marise Hör, J. M. Lin, medan Jungfrulin före- 

 kommer (jämte Fogelört) såsom släktnamn redan i tredje upplagan 

 af Liljeblads flora. Hos förf. före Linné hette växten Korsblomma, 

 Mjölkört, Mjölkökia. 



107. Liuum och Kadiola. Linné har för L. catharticum det 

 svenska namnet Vildhör, som hos Liljeblad och följande författare går 

 under namnet Vildlin. Detta har följaktligen priox-itet framför det af 

 Krok och Almquist föreslagna Dvärglin, som bättre lämpar sig för 

 Radiola (Linum Radiola L., Chamcelinum Vaill.) än det af E. 

 Fries föreslagna och för de flesta obegripliga Jordknöple. (»Knöple 

 är i folkspråket benämning på frukten af lin, men tillika något för- 

 krympt, hvilka båda begrepp väl passa till denna växt». Bot. Utfl. 

 3). Äfven tyskaime hafva Dvärglin (Zwerglein). 



108. Oxalis. Rudbeck har redan de båda gulblommiga arterna 

 under namnen Oxys trifol. re2~>ens perennis fl. lut., Gul Harsyra, och O. 

 trifol. fl. lut. annua. Liten (»Lille») Gul Harsyra. Krok och Almquist 

 hafva för O. corniculata Brunsyra, med anledning af bladens ofta bruna 



Arkic för botanih. Band 2. 8 



