IIH ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 2. N:0 1. 



Å. Vulneraria iir afbildad hos Tabcrusemontanus imclcr namnen 

 Lagopodium flore albo och L. flore Inteo, säsom äfven af Linné i 

 Fl. svec. citeras. De tyska namnen äro Katzenklee och Hasenklee, i 

 enlighet hvarmed Franck har Gul och Hvit Harviippling. Hos Tillandz, 

 hvars svenska namn ej alltid äro tillförlitliga, upptages Anthyllis legu- 

 ndnosa ß. lut, såsom Käringtäuder. Uudbeck har egendomligt nog 

 »Gement gult Saltgi'äs med skidor», medan Bromelius säsom svenska 

 namn på »AnthylUs leguminosm upptager Harväppliug med gul 

 blomma och (lemeut gult Saltgräs. 



Harväppling och icke Getväppling är sålunda de äldre författarnes 

 namn för A. Vulneraria. Jämte denna Harväppling med gul blomma 

 ha de äfven Harväppling för Trifolium arven$e och för Medicago 

 lupulina (hos Bromelius), men då dessa nu hafva andra namn, kan 

 Harväppling utan olägenhet bil)ehållas för Aidhi/Uis. Linné anför så- 

 som provinsnamn Räfklor, hvilket äfven upptages af Liljeblad ocli 

 Hartman, tills det ersattes med det af E. Fries (såsom vi sett oriktigt) 

 införda Getväppling. Retzius anförde på sin tid fullkomligt riktigt 

 Harväppling jämte Räfklor. Så äfven Wahlberg, som dessutom upp- 

 tager Örnblomster. 



117. Melilotvis. Såsom E. Fries vid olika tillfällen betonat, är 

 Amur de äldre författarnes namn på detta släkte. Men namnets ur- 

 sprung är icke svenskt, och det användes enligt »normalförteckningen» 

 aldrig i talspråket. Föga lämpligt torde det emellertid vara att er- 

 sätta det med Melot eller Melilot, som ju icke heller äro svenska. 

 Retzius har Honungsklöfver, som äfven användes af Hartman, tills 

 Fries återinförde Amur. Man har emellertid härvid fullständigt för- 

 l)isett ett gammalt godt svenskt namn, som (jämte »Välluktande Klöfver») 

 användes af både Franck och Rudbeck och sålunda har gamla anor. 

 Detta namn är Söt Väppling, och det anföres hos båda dessa för- 

 fattare i första rummet. Det torde därföre vara all anledning att 

 återupptaga detsamma och låta de främmande namnen Amur, Melilot 

 och Melot försvinna. Namnet torde lämpligast böi-a hopskruvas till 

 Sötväppling. 



118. Medicag-o. Det af E. Fi-ies för detta släkte u])ptagna 

 namnet Smäre uppgifves af honom själf vara ett fornnordiskt namn 

 för klöfverväxter och anföres såsom hos Retzius upptaget bland Röd- 

 klöfverns synonymer (där det heter Smäregi'äs). Det är sålunda 

 först af Fries tillagdt Medicago och ingalunda dennas äldsta svenska 

 namn, såsom i »normalförteckningeu» uppgifves. Rudbeck har Snäck- 

 ärter för hela släktet, med afseende på de stundom snäcklikt 

 vridna baljorna, och Wahlberg har af samma anledning Snäck- 

 klöfver (tyskarnes Schneckenklee), särdeles betecknande namn, hvilka 

 dock numera helst böra skrifvas Snäckväppling. Hos Rudbeck och 

 Bromelius heter IVifolium lupulinum (M. lupulina) bland annat 

 Humleväppling. Lucern för M. sativa finnes redan hos Hoffberg 

 och användes såsom släktnamn af Liljeblad, likaså af Hartman, tills 

 Fries införde Smäre, hvilket dock synes mig böra vika för det 

 äldre, betecknande Snäckklöfver, eller det därmed synonyma, här an- 

 vända Snäckväppling. 



