12U ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 2. N:0 1. 



och hvitblomraiga växter beteeknas ju med detta namn (bland dessa 

 äfveu IT. matronalis var. inodora). Frauck njjptager äfven ■ Viola 

 sylv. odorata alba, Pyrola unißora» såsom »Hvita välluktande 

 Skoirsfioler». 



Det är sålunda ingen anledning att för de hvita blommornas 

 skull förkasta namnet Nattviol för Platantliera hifolia, men då det 

 ej är lämpligt, att två olika växter hafva ett och samma namn, 

 kan ju Hesperis matronalis betecknas såsom Trädgårds-nattviol, 

 hvarvid det första ordet endast när så är nödigt torde beböfva an- 

 vändas. Hos Frauck benämnes växten Vinterfiol {Viola hyemalis 

 ßore alho, Hvit Yinterfiol; 1^, h. vel matronalis purpurea, Brun 

 Viuterfiol), hos Tillandz Gårdsfiol {Viola matronalis ß. all>.,ß. caer., 

 Gårdsfiol), som dock rätteligen torde tillkomma Viola odorata, ty 

 hos Fi'anck upptages Viola Martia purpnirea odorata såsom Blå 

 Fioler, Blå välluktande Gårdsfioler. 



Nattfiol förekommer hos Holfberg för Hesperis tristis, som hos 

 Liljeblad heter Natt Hesperis, ehuru han anmärker: »kallas Nattfiol i 

 trägårdar». H. matronalis kallas af Liljeblad Matronört. 



140. Erysimum. Detta släkte synes hos äldre författare hafva 

 betecknats med samma namn som Camelina, nämligen Lindådra. 

 Redan Rudbeck har jämte ^Myagram thlaspi facie. Lindotter med 

 taskoi'», äfven »Myagrum seu Camelina Dod., Lindotter med senaps- 

 skidor», och båda dessa återkomma hos Bromelins, som kallar den 

 senare M. sativum. Bland synonymerna till den förra upptager han 

 Myagrum siliqua longa, M. alterum thlaspi eßigie, hvilka hos 

 Linné (Flora svec.) anföras såsom synonyma med Erysimum cheiran- 

 thoides. Man skulle tycka att Lindådran »med senapsskidor» bort 

 syfta på Erysimum snarare än på Camelina, på hvilken Lindådran 

 »med taskor» väl passat bättre. Möjligen föreligger här en omkast- 

 ning af namnen. De båda af Bromelins upptagna växterna äro af- 

 bildade hos Tabernaemontanus, och bilderna ådagalägga, att den ena 

 är en Camelina, den andra en Erysimum. 



141. Alliaria. Hos Franck, Rudbeck, Bromelins, Linder heter 

 växten Hvitlöksgräs, hos Tillandz Hvitlöksört, som äfven användes af 

 E. Fries, Gosselman, Hartman m. fl. Bromelins anför jämte Hvit- 

 löksgräs äfven Asnefot. Nyman har l^ökkrasse. Krok & Almquist hade 

 Löktraf. I^iljeblad har Hvitlöks-Rym, Hartman i femte upplagan af 

 sin flora Lökryni, Lilja Löksenap. 



142. Sisymbrium. Vägsenap är ett gammalt naiim för S. oßici- 

 nale. För S. Sophia har Franck Sophiegräs, Hunsdill, Sogräs, hvilka 

 båda senare återkomma hos Tillandz, medan Rudbeck endast har 

 »Bardberar [Barberare] läkia» som hos Bromelins skrifves Bardbär 

 Läkia. Denne tillfogar äfven Maskdöda. Linné anför såsom provins- 

 namn i Närke Stillfrö, hvilket användes såsom artnamn äfven hos 

 Hoflberg och Liljeblad, i Svensk Botanik samt hos Nyman, men det 

 är icke lämpligt, emedan det brukas för många andra växter. Gossel- 

 man, E. Fries och Thedenius samt Krok & Almquist ha Finbladig 

 Vägsenap, som af sistnämnda författare nu foreslagits ändradt till 

 Dillsenap, med afseende på den gamla benämningen Hunddill. 



