A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN. 3. 123 



€huru det, säsom så ruäaga andra af de, äldre namnen, är öfver- 

 sättning från tyskan. Enligt Tabernaemontanus Ijeror benäm- 

 ningen på formen af rotbladen, hvilka med sina langa skaft likna 

 en sked. 



141). Leiudium. Namnet Välsk Krasse, gifvet af Gosselman för 

 L. Draha, syftar därpå, att växten med ballast från Italien införts 

 till Karlskrona. Om jL. sativum ski'ifver Linné i Fl. svec. »Bibliis 

 Bitter Salso». Detta syftar på 2 Mos. bok, 12: 8, där det i fråga 

 om påskalammet fordom hette: »Och skolen så äta köttet i den samma 

 nattene, stekt vid eld, och osyradt bröd, och skolen ätat med bitter 

 salso;. I senare bibelöfversättuiugar är bitter salso ntbytt mot »beska 

 ■örter». 



150. Coronopus. Ehnrn det af E. Fries föreslagna Kråkkrasse 

 torde kunna anses lämpligt, må likvisst påpekas, att det hos Franck 

 föi'ekommande namnet Kråkfot, som af Fries åberopas, äfvensom Hjort- 

 horn och Ormedöda icke afse ifrågavarande släkte, utan en Plantcvjo. 

 Coronopus repens, som icke förekommer hos Franck, är däremot 

 hithörande, och dä äfven dennas tyska namn var Kråkfot, har miss- 

 taget intet att betyda. 



151. Capsella. Liljeblad, som ännu hänför växten till Thlaspi, 

 med det svenska släktnamnet Lomme, har för T. Bursa pastoris Aker- 

 lomme. Hartman upptager Lomme för Capsella ensamt. Linné hade 

 säsom svenskt namn Xåldyner (hos Franck Jungfru Marise Nåldyna), 

 hvilket dock för skriftspråket lika litet lämpar sig som de äldre för- 

 fattarnes Taskegräs, Pungört o. s. v. Äfven det af E. Fries före- 

 slagna Taskört torde vara mindre lämpligt, hvarför Hartmans benäm- 

 ning, som redan vunnit stor anslutning, föredragits. Linné anför 

 Lommegräs såsom provinsnamnet i Slvåne. 



152. ThlaspL SkärflVö, som redan finnes i Byggningabalken (jäm- 

 för Orobanche, sid. 101), användes såsom släktnamn först af Hart- 

 man och accepterades sedan af E. Fries. Säsom namn pä arten an- 

 föres det redan af Wahlenberg i dennes Fl. svec. 



153. Isatis. Xamnet Vejde förekommer redan hos Franck under 

 formen Fergevede. 



154. Buuias. Det må anmärkas, att ehuru jag först hos Fries 

 sett det numera vanliga namnet Ryssgubbe för detta släkte, sä god- 

 kändes det icke af honom. Själf använde han Bun-aris. en i Upp- 

 land bruklig förvrängning af det latinska namnet. 



155. Alyssuui och Berteroa. I första upplagan af Liljeblads flora 

 kallas Alyssum incanum Bitterört (bade för släkte och art), hvartill 

 i den andra fogas Åliss, hvilket ej hindrar, att arten kallas enbart 

 Aising — tre nybildade namn på samma växt. I tredje upplagan, där 

 äfven Myagrum sativum föres till Ali/ssum, hafva de tre anförda 

 namnen äter bortfallit, släktet heter Dodra och arten (incanum) (jrä 

 Dodra. Som emellertid Retzius dessförinnan anväudt namnet Sand- 

 hvita, har detta prioritet framför det sistnämnda. När Hartman i 

 femte upplagan af sin flora använder Grådådra för Alyssum calycinum, 

 så har han följaktligen till denna öfverflyttat det förut för A. (Ber- 

 teroa) incanum använda namnet. 



