A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN. 3. 129 



albo calice inarino Rudb., ocli hvars sveuska naiiiii är Ilvita brcdhla- 

 dade Skogsnejlikor, hvad vi nu kalla Mel. album. ÄtVen Tillandz 

 har Skogsnejlikor för Lychnis si/lv. ß. alb. perenn., medan Rudbeck 

 har Stora Hvita Skogsrosor. Slcäktnamnet för Melandriitm borde 

 följaktligen vara Skogsnejlika, med artnamnen Hvit och Röd, hvilka 

 jag därför här anfört. Af E. Fries infördes Klintblära, hvilket afser 

 växtens förvandtska]) med Agrosteninia, som af Fries kallades Klint, 

 (jämför nedan och sid. 95). Sedan denna numei-a kallas Klätt, torde 

 konsekvensen fordra att äfven Klintblära ändras till Klättbiära. Lilja 

 kallade Melandrium Blåsnejlika, med artnamnen Hvit och Röd, onek- 

 ligen ganska betecknande. Gosselman hade artnamnen Dag Klintblära 

 och Afton Klintblära, emedan blommorna hos M. rulnmin äro öppna 

 om dagen, hos M. album däremot först mot aftonen. 



170. Wahlberg'ella. Polarklätt för W. ajfinis motiveras af väx- 

 tens förekomst inom polarländerna (Spetsbergen, Grönland o. s. v.). 



171. Lychnis. Hos Bromelius är den svenska artens namn Gök- 

 blomma, Ängsnejlika, hvaremot jag ej kunnat finna den hos Franck, som 

 citeras af E. Fries. Rudbeck har Gökgräs, Ängblorama. Enligt Fries 

 skulle Tillandz hafva »Villnägel [neglika]», men när Tillandz skrifver »Vill 

 Nägl.» (ej Nägel), så är detta påtagligen endast en af utrymmeshäu- 

 syn skedd förkortning af »Näglikor», som förekommer i föregående rad 

 i förening med Skogs. 



172. AsTOstoHima. Såsom redan förut anförts, kallades denna 

 växt af äldre förf. äfven Klint. Franck har Röd Kornblomma, Röd 

 Klint, Kornrosor, Bondnejlikor, Bromelius Äkerroser, Röda Korurosor, 

 Röd Rågklint, Kornnejlikor, Bondnejlikor. Linné upptog Klätt såsom 

 svenskt namn (se vidare ofvan sid. 95). 



173. Saponai-ia. Rudbecks Saponaria fi. simpl. albo torde, 

 emedan den upptages såsom apoteksväxt, syfta på S. officinalis. 

 Dess svenska namn hos honom äro Såpegräs, Höstnejlikor. 



174. Tunica. Hölsnejlika för detta släkte, hvilket förekommer 

 redan i 5:te upplagan af Hartmans flora, onmämnes märkligt nog icke 

 af E. Fries, som i stället till växten öfverflyttar Saronsblomster, egent- 

 ligen tillkommande Dianthiis Armeria. Liljeblad kallade Tunica 

 {Dianthus prolifer) Knoppnejlika, som visserligen har prioritet, men' 

 som är mindre betecknande än Hartmans namn. 



175. Dianthns. Af artnamnen är onekligen Ängsnejlika för D. 

 deltoides icke fullt lämpligt, enär växten företrädesvis förekommer på 

 torra backar. Men namnet har gifvits af Linné och har sedan an- 

 vändts af alla följande författare. Rudbeck och Bromelius hafva Bergs- 

 nejlika. Förslagsvis upptages här äfven Backnejlika. 



176. Gypsopliila. E. Fries förkastar med rätta det af Liljeblad 

 nybildade Fänting och föreslär i stället (Bot. Utfl. 3) Säprot, som i 

 Oosselmans flora öfver Bleking ändras till Såpört, hvilket ensamt an- 

 föres i Kritisk ordbok. Eget nog bibehålles Fänting både af Hart- 

 man och Nyman, medan Lilja har det nybildade Kritört (i Tyskland 

 kallas släktet Gypskraut), hvilket naturligtvis icke är lämpligt, då 

 växten äfven förekommer utanför Skånes kritomräde. Gosselman och, 

 Thedenius kalla G. muralis Mur-Såpört, som dock icke passar för 



Arkiv för hotanik. Band 2. 9 



